23.06.2020 227/2394/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі судового засідання Дзюба Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована сторона: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2020р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м.Севастополь народила дитину жіночої статі. Листом №20.31-31-124 від 29.05.2020 року Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відмовив у реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року №1150/13024 (далі - Наказ). У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь.

Заявник в судове засідання не з`явилась, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та долучити до матеріалів справи її фотографії у вагітному стані та з дитиною.

Представник заінтересованої особи, Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, начальник відділу надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані фотознімки, з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне.

Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 7 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заявниця ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить додана до матеріалів справи копія паспорта №004414772, виданого 08.01.2020 року органом №1430.

Як було зазначено заявником, вона ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь народила дитину жіночої статі.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого 02.06.2018 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, актовий запис №376, гр. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_2 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ».

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.09.2018 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, актовий запис №1176, вбачається фіксування факту народження громадянкою ОСОБА_1 дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь.

Вказана копія свідоцтва про народження дитини, а також копія свідоцтва про укладення шлюбу видані закладом, яке розташовано на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

В матеріалах справи мається відмова у проведенні державної реєстрації народження дитини №20.31-31-124 від 29.05.2020 року згідно якого, Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки заявником пред`явлено документ форма якого не відповідає формі, визначеній Наказом.

22 та 23 червня 2020 року до матеріалів справи через канцелярію суду було долучено фотознімки на яких зображена заявниця ОСОБА_1 у вагітному стані та на більшості фотографій разом зі своєю новонародженою малолітньою дочкою.

Крім того на електронну адресу суду 22.06.2020 року надійшли копії медичних документів гр. ОСОБА_1 згідно яких вбачається, що остання дійсно у 2018 році перебувала у вагітному стані та зверталась до медичних закладів для консультацій з лікарями, а також заборів аналізів.

З повідомлення начальника Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 19.06.2020 року №20.31-13-1189, вбачається, що в архіві відділу та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі, матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - не виявлено.

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України`чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією України є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно із ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарськими закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст.78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарськими закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

Отже, зважаючи на викладені законодавчі приписи, суд, у сукупності з іншими наданими документами та фотознімками, приймає як належний доказ документ, що підтверджує факт народження у гр. ОСОБА_1 дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території.

При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п.18 Постанови Пленуму №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, про наявність факту народження громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м.Білицьке Донецької області, дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь, АР Крим, Україна.

На підставі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та керуючись ст.ст. 4, 247, 263, 315, 317, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована сторона: Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м.Білицьке Донецької області, дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Севастополь, АР Крим, Україна.

У порядку ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, Донецька область, м. Добропілля, пров. Європейський, 6), для державної реєстрації народження особи.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя Д.Є.Хоменко