Справа № 523/9835/19
Провадження №2/523/414/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2020 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі

головуючої - судді Середи І.В.,

за участі секретаря судових засідань Щербан О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Україніська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (надалі ПрАТ «УТСК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 62 841,47 грн. та судового збору у розмірі 1921 грн.

Позов обґрунтований тим, що 21.11.2014 року сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , припаркованого транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та пішохода ОСОБА_2 . Транспортний засіб «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «УТСК» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3660516. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а пішоходу ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості. ПрАТ «УПСК» на виконання вимог умов вищевказаного договору за заявою власника транспортного засобу «КІА» ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн., а ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 341 грн. 00 коп. У зв`язку із цим позивач згідно положень ст.38 Закону України «Про страхування» та ст.1187 ЦК України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати.

Ухвалою судді Шепітко І.Г. від 12.07.2019 року відкрито провадження вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку відстороненням від здійснення правосуддя судді Суворовського районного суду м.Одеси Шепітка І.Г. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи автоматизованою системою документообігу 21.02.2020 р..

26.02.2020 р. ухвалою судді справу прийнято до розгляду в спрощеному провадженні без повідомленн (виклику) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого з позовом не погодився, просив відмовити у його задоволенні зазначивши, що позивач не мав достатніх правових підстав для виплати страхового відшкодування потерпілим, оскільки на момент виплати не було встановлено особу, винну у ДТП, що сталося 21.11.2014 року. Крім цього, відповідач звільнений від обов`язку здійснювати будь-які відшкодування, оскільки вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року було скасовано ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.03.2018 року. Представник відповідача також просила суд застосувати строки позовної давності, оскільки страхова виплата вчинена 20.10.2015 року.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що вимоги відповідача про застосування позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки позивач 29.01.2018 року звернувся до відповідача з відповідною вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, сума якої становила 64 049,31 грн., відповідач вчинив дії, які вказують на переривання строку, а тому розгляд справи потрібно проводити з урахуванням позовних вимог ПрАТ «УТСК» в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

21.11.2014 року близько 02 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 , в порушення п.п. 2.3«б»; 2.9«а»; 12.1; 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, здійснюючи рух на автомобілі «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Розумовська, з боку вул.Мечникова в напрямку вул.Мясоїдівська, на проїжджій частині якої організовано двохсторонній рух, по двох смугах в кожному напрямку, зі швидкістю 100 - 120 км./год., не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини, в районі будинку № 2/4, де скоїв наїзд на рекламний щит шиномонтажу, та припаркований автомобіль «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який змістився в бік та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , потім на дерево.

19 серпня 2014 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3660516.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а ОСОБА_3 матеріальну шкоду.

ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 14.03.2018 року, ухвалених у справі №522/1738/15-к, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Як видно із змісту вироку ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 500 (п`ятсот) гривень, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15 000 грн.. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування в сумі 13 341,47 грн.,а в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди- 667, 07 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 295 гривень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що апеляційний суд не змінював висновків суду першої інстанції щодо обставин події, встановленої вини ОСОБА_1 та розмірів відшкодування. Вирок скасовано стосовно ОСОБА_1 , кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Потерпілий ОСОБА_2 , а також власник пошкодженого ТЗ «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 враховуючи наявність договору страхування, звернулись до ПрАТ «УТСК» з заявами про виплату страхового відшкодування.

На підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року, наказу № 1031-1/в та страхового акту № 2205-14, ОСОБА_3 20.10.2015 р. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49 500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., а ОСОБА_2 позивачем 27, 28 листопада, 4,5,6,7 грудня 2017 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 341 (тринадцять тисяч триста сорок одна) грн. 47 коп.

Загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 62 841 (шістдесят дві тисячі вісімсот сорок одна) грн. 47 коп.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно п. «а» п.п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: ) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України).

29.01.2018р. на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про відшкодування збитків, вих..№64.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_1 , знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку із заподіянням матеріальної шкоди майну та здоров`ю.

Доводи відповідача про неналежність доказу по розміру матеріальної шкоди суд розглядає критично, оскільки лише зауваження на невідповідність оформлення акту огляду Методиці, не є достатнім для віднесення такого доказу як недопустимого. Відповідачем не було надано до суду для спростування доводів позивача іншого доказу, тоді як у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, заявлені позивачем вимоги в розмірі 62841,47 грн. саме до ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і відповідають вимогам закону.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності по вимогам у розмірі стягнення по страховому відшкодуванню у розмірі 49500 грн. виходячи з наступного.

Згідно з нормами ст.ст.256, 257ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

За ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як було судом встановлено, позивач сплатив страхове відшкодування по майновій шкоді у розмірі 49500 грн 20.10.2015 року, а по шкоді -13341,47 грн.,завданій здоров`ю, 27, 28 листопада, 4,5,6,7 грудня 2017 р., а до суду позов надіслав засобами поштового зв`язку 19.06.2019 року .

Отже, строк позовної давності по вимозі на суму 49500 грн. позивач пропустив, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню, а кошти у розмірі 13341,47 грн. підлягають стягненню.

Доводи позивача про те, що строк переривався не заслуговують на увагу, оскільки письмова відповідь на лист вимогу позивача не є дією , яка свідчить про визнання боргу, або обов`язку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем, як юридичною особою, виходячи із заявленої суми було сплачено мінімальний розмір судового збору 1921,00 грн., тому з урахуванням вказаного та задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір також у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, р/р НОМЕР_3 , в AT «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, місцезнаходження за адресою: вул. Саксаганського, буд. 77, м. Київ, 01033) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 13341,47 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 12.06.2020р.

Суддя: