Справа № 658/78/20
(провадження № 2/658/635/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Под`ячевої І.Д.,

при секретарі Левицькій Н.Я., ,

розглянувши в місті Каховка у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 134330 грн. 90 коп..

В обґрунтування позову зазначається, що 05 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 28 листопада 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 134330 грн. 90 коп..

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні та у відповіді на відзив зазначив, що відповідач користувалась протягом 8 років кредитною карткою банку та погашала заборгованість протягом певного строку, а тому їй було відомо про умови кредитування та відсоткову ставку банку, а також штрафні санкції. Відповідач під час приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом заповнення Анкети-заяви була ознайомлена з такими умовами, що підтверджується Довідкою про умови кредитування, де міститься підпис відповідача.

Представник позивача також в судовому засіданні зазначив, що відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строку позовної давності щодо тіла кредиту, оскільки остання картка, яка була відкрита на ім`я відповідача діяла до січня 2019 року, а тому фактично кредитний договір діяв до січня 2019 року, Банк звернувся до суду у грудні 2019 року, тобто в межах строку позовної давності.

Представник відповідача у відзиві, у запереченнях та у судовому засіданні безпосередньо зазначив, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, при цьому представник зазначив, що фактично договір кредитування між Банком та ОСОБА_1 не укладався, оскільки долучені до позовної заяви тарифи не містить підпису відповідача, а отже не може визнаватися складовою кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків і штрафів та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування. Представник вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору.

Також представник відповідача зазначив, що з виписки по рахунках доданої позивачем до відповіді на відзив вбачається, що ОСОБА_2 розпочала користуватись кредитною карткою з 05 травня 2011 року. Остання перевипущена кредитна картка, згідно довідки банку була терміном дії до останнього дня січня 2019 року. Останній раз кошти з кредитної картки було отримано 22 травня 2016 року в розмірі 128,22 грн. термін сплати яких настав 25 червня 2016 року. Останній раз повернуто кошти на картку 12.07.2016 року. Згідно виписки по рахунку станом на 31.03.2015 року заборгованість перед Банком у ОСОБА_3 відсутня. За період з 01.04.2015р. по 22.05.2016 року було отримано кредитних коштів на суму 9264,47грн.. Повернення отриманих за кредитною карткою коштів здійснювалось протягом періоду з 01 червня 2011 року по 12 липня 2016 року в добровільному порядку. За період з 01.04.2015р. по 12.07.2016 року було сплачено банку 5126,08 грн.. Позовні вимоги складаються з: 10481,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1463,79грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 122385,16 грн. заборгованість по пені за період з 05.05.2011р. по 01.08.2018 р.. Представник відповідача наполягав на застосуванні строку позовної давності, оскільки відповідач останній раз отримала кошти 22 травня 2016 року в розмірі 128,22 грн. термін сплати яких настав 25 червня 2016 року. Останній раз повернуто кошти на картку 12.07.2016р., саме після цієї дати розпочався перебіг загального строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом. Термін позовної давності щодо заборгованості за кредитом сплив 13 липня 2019 року. Крім того після 31.03.2015р. відповідачем було отримано 9264,47 грн. кредитних коштів, протягом 01.04.2015р. - 12.07.2016р. сплачено банку 5126, 08 грн. , а в позовних вимогах зазначено заборгованість за кредитом в розмірі 10481,95 грн. Розмір боргу за тілом кредиту, який зазначений в позовній заяві суперечить розміру боргу за тілом кредиту розрахованому у відповідності до виписки по рахунку. Представник просив врахувати, що позовну заяву датовано 28 грудням 2019 року тобто вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом знаходяться поза межами загального строку позовної давності, а вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією за період з 05.05.2011р. по 01.08.2018 року поза межами спеціального строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Так, судом встановлено, що 05 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом заповнення клієнтом Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Одночасно відповідач ознайомилась із умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна», що підтверджується підписом ОСОБА_1 на довідці (а.с. 17).

Протягом 2011 травня 2016 року ОСОБА_1 користувалась кредитною карткою, погашала проценти та тіло кредиту. Повернення отриманих за кредитною карткою коштів здійснювалось протягом періоду з 01 червня 2011 року по 12 липня 2016 року в добровільному порядку.

Кредитна картка перевипускалась за заявою відповідача двічі 31 січня 2015 року та 07 травня 2015 року.

Користування карткою, кредитним лімітом та погашення кредиту відповідачем не заперечується.

Останнє зняття кредитних коштів відбулось 22 травня 2016 року у розмірі 128 грн. 22 коп., що сторонами також не оспорюється.

Останнє погашення кредиту відбулось 12 липня 2016 року, що також сторонами не оспорюється.

Згідно виписки по рахунку станом на 31.03.2015 року заборгованість перед Банком у ОСОБА_3 відсутня.

За період з 01.04.2015р. по 22.05.2016 року було отримано кредитних коштів на суму 9264,47грн..

Сума заборгованості у розмірі 134330 грн. 90 коп., яка зазначена Банком в позовній заяві складається з наступних складових: 10481 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом; 1463 грн. 79 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 122385 грн. 16 коп. заборгованість по пені за період з 05 травня 2011 року по 01 серпня 2018 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що ОСОБА_1 не заперечує користування кредитними коштами, однак не згодна із розміром тіла кредиту та наполягає на застосуванні строку позовної давності щодо тіла кредиту та пені.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Між позивачем та відповідачем був укладений договір кредитування шляхом заповнення Анкети-заяви та ознайомлення із умовами кредитування, викладеними в довідці до заяви.

Судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача щодо не ознайомлення відповідача із умовами кредитування, оскільки ОСОБА_1 під особистий підпис була ознайомлена із такими умовами, викладеними у довідці, яка зазначена як додаток до Анкети-Заяви, і крім того ОСОБА_1 не допускала порушення умов кредитування з моменту укладання у 2011 році та до 2015 року.

Разом з цим, як вбачається з розрахунку наданого Банком станом на 31 березня 2015 року заборгованість відсутня.

В період з 01 квітня 2015 року по 22 травня 2016 року відповідачем отримано за рахунок кредитних коштів 9264,47, при цьому погашено за той самий період 5126,08 (згідно даних зазначених в розрахунку наданому Банком).

За таких даних розмір тіла кредиту зазначеного Банком в позовній заяві не співпадає із розміром надано до суду розрахунку Банком.

Станом на травень 2016 року заборгованість відповідача за тілом кредиту складала 4138,39 грн..

Останнє зняття коштів відбулось 22 травня 2016 року.

Відповідно до п. п. 2.1.1.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг (наданих Банком до суду разом із позовною заявою) погашення кредиту та процентів здійснюється Клієнтом щомісяця.

При цьому, якщо до 25 числа календарного місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, Клієнт самостійно не здійснить платіж готівкою або в безготівковій формі у розмірі мінімального платежу на поточний рахунок. Клієнт доручає Банку здійснити списання грошей у валюті кредитного ліміту.

При цьому, у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

Як зазначено в постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12

« Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань»

56. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

57. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

58. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

59. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

60. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

61. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.»

Як встановлено матеріалами справи, відповідач мав виконувати зобов`язання, щодо погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Як встановлено матеріалами справи, останній раз відповідач використав кредитний ліміт 22 травня 2016 року, після цього ОСОБА_1 гроші з карти не знімала та борг не погашала, тобто ОСОБА_1 допустила порушення строків погашення кредиту, останній раз ще у червні 2016 року.

Банк звернувся до суду з позовом у грудні 2019 року, тобто після спливу позовної давності щодо всіх платежів.

За таких даних строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України станом на грудень 2019 року сплив, як щодо основного зобов`язання так і щодо похідних вимог.

Основна сума боргу відповідача складає пеня, яка нарахована Банком за період з 05 травня 2011 року по 01 серпня 2018 року у розмірі 122385 грн. 16 коп..

Спеціальний строк позовної давності відповідно до ст. 258 ЦК України застосовується в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням встановлених обставин справи та зазначених норм Цивільного кодексу строк позовної давності щодо стягнення пені із відповідача станом на грудень 2019 року сплив.

З таких даних, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 258-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 травня 2011 року у розмірі 134330 грн. 90 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Д. Под`ячева