Номер провадження: 22-ц/813/4957/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2019 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнила, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2014 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Прізвище позивача відновлено на дошлюбне - ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, за якою:

1. цінні папери, а саме прості іменні акції Публічного акціонерного товариства «Гібридний соняшник» () в загальній кількості 1 745 794 штуки, розподіляються наступним чином: ОСОБА_2 - 684 476 штук, що становить 32, 89 % статутного капіталу, ОСОБА_1 - 1 061 318 штук, що становить 51 % статутного капіталу.

2. ОСОБА_1 відмовляється на користь ОСОБА_2 від належної йому частки квартири АДРЕСА_1 , яка придбана під час перебування у шлюбі, внаслідок чого вказана квартира вважається особистою приватною власністю ОСОБА_2

3. ОСОБА_2 відмовляється на користь ОСОБА_1 від належної їй частки у цінних паперах - простих іменних акціях Приватного акціонерного товариства «Селена» (), внаслідок чого вказані акції вважаються особистою приватною власністю ОСОБА_1

4. ОСОБА_1 зобов`язується виплатити ОСОБА_2 належну їй частку у цінних паперах - простих іменних акціях Приватного акціонерного товариства «Селена» у розмірі 130 000 доларів США, а саме: по 50 000 доларів США за перший та другий роки та 30 000 доларів США за третій рік.

5. У випадку невиконання або прострочки виконання відповідних умов цієї мирової угоди у передбачені нею строки ОСОБА_2 має право передати ухвалу суду про затвердження мирової угоди на примусове виконання до виконавчої служби в порядку, встановленому ст. 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - закрито.

Проте, як зазначає ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не виконує умови 4 пункту мирової угоди, затвердженої ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2014 року у зв"язку з чим вона звернулася з цим позовом до суду.

На підставі наведеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв"язку з невиконанням мирової угоди від 04.12.2014 року суму боргових зобов"язань в розмірі 130 000 доларів США, що еквівалентно 3 147 233,83 грн. на день звернення до суду.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь в порядку ст.625 ЦК України 3% річних за невиконання грошових зобов"язань, а саме:

- за першим платежем в 50 000 доларів США за період з 04.12.2015 року по 25.09.2019 року стягнути 7 215 доларів США 20 центів, що еквівалентно 174 676,31 грн;

- за другим платежем в 50 000 доларів США за період з 04.12.2015 року по 25.09.2019 року стягнути 4 715 доларів США 20 центів, що еквівалентно 114 152,59 грн.;

- за третім платежем в розмірі 30 000 доларів США за період з 04.12.2016 року по 25.09.2019 року стягнути 2 529 доларів США 12 центів, що еквівалентно 61 228,70 грн.

Разом з тим, позивач просила у якості забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача, а саме на прості іменні акції ПАТ „Селена" в кількості 2 041 штук, номінальна вартість яких становить 204 100 гривень та на легковий автомобіль марки мерседес бенз GLS 2018 року д/н НОМЕР_1 , вартість якого складає 1 994 139 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2019 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на прості іменні акції ПАТ „Селена" в кількості 2 041 штук, номінальна вартість яких становить 204 100 гривень та на легковий автомобіль марки мерседес бенз GLS 2018 року, д/н НОМЕР_1 , вартість якого складає 1 994 139 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2019 року та відмовити заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 02.06.2020 року на 14.30 годину сторони до суду не з`явилися.

01.06.2020 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв"язку з запровадженням на території України карантину через СОVID-19.

02.06.2020 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення відповідно до яких останній підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2019 року та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Інших заяв чи клопотань від сторін не надходило.

Колегія суддів звертає увагу, що сама по собі присутність належним чином повідомлених сторін на стадії апеляційного перегляду судових рішень не є обов`язковою.

Звертаючись з клопотанням про відкладення розгляду справи, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 не навів мотивів за яких особиста присутність його в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги дійсно є необхідною чи обов`язковою з огляду на те, що всі доводи щодо незгоди з апеляційною скаргою ним викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Вказана цивільна справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду, учасники справи мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно існує спір з приводу невиконання відповідачем пункту 4 умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2014 року.

За умовами п.4 мирової угоди ОСОБА_1 зобов`язався виплатити ОСОБА_2 належну їй частку у цінних паперах - простих іменних акціях Приватного акціонерного товариства «Селена» у розмірі 130 000 доларів США, а саме за перший та другий роки по 50 000 доларів США, а за третій рік 30 000 доларів США. При цьому, відповідно до п.3 умов мирової угоди ОСОБА_2 відмовляється на користь ОСОБА_1 від належної їй частки у цінних паперах - простих іменних акціях Приватного акціонерного товариства «Селена» (), внаслідок чого вказані акції вважаються особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Проте, як зазначає позивач, відповідач не виконує своїх зобов"язань за пунктом 4 мирової угоди, у зв"язку з чим вона вимушена звернутися з цим позовом до суду.

Розмір боргу заявлений позивачем до стягнення, з урахуванням 3% річних становить 3 497 291,43 грн., а вартість предмета забезпечення, на яке суд наклав арешт - 2 198 239 грн.

Тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неспівмірності ціни позову із вартістю предмета забезпечення, оскільки заявлена позивачем сума до стягнення значно перевищує вартість предмета забезпечення.

Разом з тим, колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта, що вартість активів ПАТ „Селена", на які накладено арешт, коштує не менше 19 983 513,60 грн., виходячи з такого.

В апеляційному порядку перевіряється законність оскаржуваної ухвали від 15.10.2019 року на час її ухвалення судом.

Накладаючи арешт на прості іменні акції ПАТ „Селена" в кількості 2 041 штук, суд першої інстанції виходив з їх номінальної вартості 100 грн. за одну просту іменну акцію, внаслідок чого загальна номінальна вартість акцій, на які судом накладено арешт становить 204 100 гривень. (2 041 *100).

Такі висновки суду засновані на відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Національна комісія) від 29.08.2019 року на адресу адвоката Драгомира А.П., який у справі є представником позивача ОСОБА_2 Зокрема у даному листі Національної комісії зазначено, що за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарною системою ПАТ «МТБ Банк» відповідно до Положення про порядок звітування депозитарними установами до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Націоанльної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11.06.2013 року № 992, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2013 року за № 1126/23658, станом на 30.06.2019 року ОСОБА_1 володів 2 041 штук простих імених акцій емітента ПрАТ «Селена», що становить 51,025% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера -100 грн.). Згідно з наявною в Комісії інформацією біржовий курс цінного папера у відповідності до абзацу третього пукнту 2 розділу I Положення про функціонування фондових бірж, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22.11.2012 року № 1688, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2012 року за № 2082/22394, не розраховувався.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про накладення арешту на прості іменні акції, належні відповідачу у кількості 2041 штук загальною номінальною вартістю 204 100 грн. є обгрутованим, а застосований вид забезпечення позову - співмірним із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги, що вартість активів ПАТ „Селена", на які накладено арешт, коштує не менше 19 983 513,60 грн. з посиланням на додану апелянтом копію балансу ПАТ «Селена», є неспроможними, оскільки не є належними доказами біржового курсу цінних паперів підприємства, оскільки апелянтом не надано доказів про біржовий курс цінних паперів, розрахованого відповідно до Положення про порядок звітування депозитарними установами до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 22.11.2012 року № 1688, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2012 року за № 2082/22394. Також з представленої апелянтом копії балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ «Селена» станом на 31.12.2018 року не вбачається наявності відмітки відповідного компетентного державного органу до якого цей документ був офіційно поданий, про його прийняття.

Враховуючи наведене немає підстав для висновку про не співмірність вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Судова колегія також не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд не переконався чи дійсно існує загроза відчуження відповідачем спірного майна, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач з посиланням на офіційний сайт https://smida. Gov.ua/db/owners/30818912/2019/1 у відомостях щодо власників крупних пакетів акцій ПрАТ «Селена» вказала, що станом на 1 квартал 2019 року такими власниками є наступні особи: ОСОБА_8 , - 360 акцій вартістю по 100 грн. за штуку, що становить 9% від загальної кількості; ОСОБА_1 2 881 акцій вартістю 100 грн. за штуку, що становить 72,0250% від загальної кількості та ОСОБА_9 - 599 акцій вартістю 100 грн. за штуку, що становить 14,97% від загальної кількості. На цьому ж сайті у відомостях щодо власників крупних пакетів акцій ПрАТ «Селена» зазначено, що станом на 2 квартал 2019 року такими власниками є наступні особи: ОСОБА_8 , - 360 акцій вартістю по 100 грн. за штуку, що становить 9% від загальної кількості; ОСОБА_1 2 041 акція вартістю 100 грн. за штуку, що становить 51,0250% від загальної кількості; ОСОБА_9 - 599 акцій вартістю 100 грн. за штуку, що становить 14,97% від загальної кількості та ОСОБА_10 840 акцій вартістю 100 грн. за штуку, що становить 21% від загальної кількості.

Тобто позивач мотивувала заяву тим, що ОСОБА_1 після того, як суд скасував заборону відчуження ухвалою від 06.02.2019 року відразу ж позбувся частини акцій, які складають 21% від загальної кількості. Дані обставини апелянтом у встановленому порядку не спростовані.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову має за мету до вирішення справи по суті усунути саму можливість відчужити предмет спору і тим самим утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, що накладення арешту на іменні акції ПАТ „Селена" порушує права інших його акціонерів є безпідставними, оскільки суд наклав арешт лише на акції, які належать відповідачу, про що сам апелянт зазначає в своїх письмових поясненнях від 02.06.2020 року. Права інших акціонерів ухвалою суду не вирішувалися та не порушувалися. Крім того, як вже зазначалося, накладення арешту на частину акцій підприємства належних відповідачу унеможливлює їх подальше відчуження, яке мало місце до вжиття судом заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, що наявність обтяження перешкоджає ПАТ „Селена", отримати кредит в банківських установах, не спростовують правильність ухвали про забезпечення позову, оскільки стороною по цій справі у якості відповідача є безпосередньо ОСОБА_1 , а не юридична особа ПАТ „Селена", який відповідно матеріалів справи має зобов"язання за мировою угодою перед позивачем. Суд наклав арешт лише на частину акцій, що належать ОСОБА_1 в ПАТ „Селена". Питання щодо акцій, які належать іншим акціонерам ПАТ „Селена" суд не вирішував. При цьому доказів про те, що ПАТ «Селена» зверталося до банківських установ за отриманням кредита, що банківські установи відмовляли у видачі кредиту саме у зв`язку із забезпеченням судом першої інстанції позову в частині накладення арешту на частину акцій, які належать відповідачу, останнім при поданні апеляційної скарги не надано.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем за межами Одеської області у зв`язку з накладенням арешту, є неспроможними, оскільки накладення судом арешту спрямовані на унеможливлення подальшого відчуження цього майна, а не заборону користування автомобілем. Доказів неможливості користування арештованим майном відповідачем не надано. Що стосується заходів забезпечення позову, то дійсно їх вжиття передбачає певні обмеження для сторони до вирішення справи по суті і в певних випадках (у разі задоволення позову) - до виконання рішення суду. Визначальним в даному випадку є розумність та співмірність вжитих судом заходів забезпечення позову.

Доводів, які б спростовували порушення судом співмірності та розумності вжитих оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову, апелянтом не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу про забезпеченню позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2020 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін