Справа № 444/829/20
Провадження № 2/444/631/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1 Н ОСОБА_2

представника відповідача Люпа П.В ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

22.04.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач в позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що 16 березня 2019р. близько 11 год. 15 хв. на автодорозі «Львів-Рава-Руська» біля АЗС БРСМ «Нафта», що знаходиться на вул. Львівська, 192, м. Рава-Руська, Жовківського р-ну, Львівської області водій автомобіля марки VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 розпочав обгін двох попутних автомобілів, виїхавши на смугу зустрічного руху, та вчинив зіткнення з автомобілем марки «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, який виконував поворот ліворуч. Вказав, що внаслідок ДТП автомобіль марки «OPEL VIVARO» отримав значні механічні ушкодження лівої частини транспортного засобу, які описані у Висновку № 209/19 судової автотоварозначої експертизи від 26.11.2019р. Зазначив, що постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Вказав, що автомобіль марки «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачці на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Зазначив, що автомобіль марки VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ОСОБА_5 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Вказав, що у зв`язку із вказаним страховим випадком ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 128 213,12 грн., виплату у розмірі 127 572,05 грн. було отримано ОСОБА_4 . Зазначив, що з метою встановлення вартості матеріального збитку, пов`язаного з пошкоджена транспортного засобу за заявою позивачки судовим експертом ОСОБА_6 04 листопада 2019р. було проведено експертне обстеження автомобіля марки «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_2 . Вказав, що відповідно до висновків судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL VIVARO, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 16.03.2019 року, становить 212655,00 грн. У п.5 висновків вищезазначеної експертизи вказано, що вартість автомобіля OPEL VIVARO у пошкодженому стані в цінах на момент огляду 04.11.2019 року, становить 52371,00 грн. Зазначив, що відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивачка не проводила, адже вартість відновлювального ремонту автомобіля OPEL VIVARO майже вдвічі перевищує його ринкову вартість та становить 408599,16 грн. Вказав, що різниця між фактичним розміром завданої позивачці матеріальної шкоди (вартість матеріального збитку у сумі 212655 грн. за мінусом вартості автомобіля пошкодженому стані у сумі 52371,00 грн. та розміром страхового відшкодування 127572,05 грн. становить 32711,95 грн. Зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що спричинили вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, окрім ушкодження майна позивачки, останній було завдано легкі тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки та забій грудної клітини. Вказав, що одразу ж після ДТП ОСОБА_4 було оглянуто в КНП Жовківської районної ради «Рава-Руська районна лікарня» та скеровано на стаціонарне лікування у відомчий медзаклад. Зазначив, що в період з 16.03.2019р. по 22.03.2019р. позивачка проходила стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України. Просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 32711,95 грн. вартості матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу OPEL VIVARO, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та 10000,00грн. моральної шкоди.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свій відзив мотивував тим, що у зв`язку з настанням страхового випадку, позивачу страховиком було виплачено страхове відшкодування. Сума страхового відшкодування позивачем була погоджена із страховиком і тому ним була отримана. Вказав, що в даному випадку позивач не наполягав на проведенні іншої оцінки завданого збитку чи на проведенні експертизи і повністю погодився із оцінкою суми матеріального збитку визначеного страховиком і сумою страхової виплати за спричинену його автомобілю шкоду та отримав її. Зазначив, що страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та в спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказав, що вже пізніше позивач, за своєю ініціативою, замовив проведення експертизи, і якщо сума матеріального збитку виявилась більшою від суми страхового відшкодування, то позивач має звернутися до страховика про доплату суми страхового відшкодування в межах ліміту страхової суми. Зазначив, що експерт, який виконав висновок, доданий позивачем до позовної заяви, припускає, що всі наявні на автомобілі пошкодження стались при ДТП з чим неможливо погодитись. Вказав, що з висновку експерта не вбачається чітко чи наявні пошкодження автомобіля стались внаслідок ДТП чи існували до ДТП або виникли під час транспортування транспортного засобу позивача з місця ДТП до місця зберігання. Зазначив, що посилання позивача на цей висновок, як на доказ у справі про спричинені йому матеріального збитку в зазначеній сумі, суду не слід брати до уваги як належний і допустимий доказ, оскільки останній не грунтується на законі. Вказав, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Зазначив, що оскільки страховик провів огляд транспортного засобу позивача у передбачений законом термін та визначив розмір матеріального збитку - відновлювального ремонту його автомобіля, погодив із позивачем суму страхового відшкодування, з якою останній погодився і отримав страхове відшкодування, то висновок експерта, обраного позивачем, не може бути прийнятий судом. Вказав, що позивач, при отриманні суми страхового відшкодування, не заперечував її розмір і клопотання до страховика про призначення автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ним не заявлялось і не було відмови від отримання зазначеної суми відшкодування як недостатньої.

Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення такого, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року вбачається, що 16.03.2019 р. близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі «Львів-Рава-Руська» біля АЗС БРСМ «Нафта», що по вул. Львівська, 192, м. Рава-Руська Жовківського р-ну Львівської області розпочав обгін двох попутніх автомобілів виїхавши на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем марки "OPEL VIVARO" д.н.з. НОМЕР_4 , який виконував поворот ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_5 порушив вимоги п.п.12.1,12.4,14.2б), 14.6 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

З довідки № НОМЕР_5 про дорожньо-транспортну пригоду від 27.03.2019 року, виданої Жовківським відділенням поліції, вбачається, що внаслідок ДТП 16.03.2019 року автомобіль OPEL VIVARO, який належить ОСОБА_4 , отримав механічні пошкодження передньої центральної частини та передньої лівої частини.

З висновку № 209/19 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2019 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL VIVARO, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 16.03.2019 року, становить 212655,00 грн. Вартість автомобіля OPEL VIVARO у пошкодженому стані в цінах на момент огляду 04.11.2019 року, становить 52371,00 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля OPEL VIVARO становить 408599,16 грн.

З копії акту виконаних робіт № 209/19 від 26.11.2019 року вбачається, що вартість послуг з складання висновку автотоварознавчого дослідження № 209/19 становить 5040,00 грн.

З копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 41/19 від 04.11.2019 року вбачається, що позивачкою сплачено 5040,00 грн. ФОП ОСОБА_6 за заявою про надання експертного висновку № 209/19.

З копії виписки із медичної карти вбачається медичний діагноз позивачки станом на 16.03.2019 року.

З копії виписки № 923 із медичної карти Військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України вбачається медичний діагноз позивачки станом на 16.03.2019 року.

З договору про надання правничої допомоги від 09.10.2019 року та Акту № 01/06 здавання-приймання виконаної роботи до нього, копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 01/06 вбачається, що позивачем здійснено витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.03.2019 р. близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі «Львів-Рава-Руська» біля АЗС БРСМ «Нафта», що по вул. Львівська, 192, м. Рава-Руська Жовківського р-ну Львівської області розпочав обгін двох попутніх автомобілів виїхавши на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем марки "OPEL VIVARO" д.н.з. НОМЕР_4 , який виконував поворот ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто ОСОБА_5 порушив вимоги п.п.12.1,12.4,14.2б), 14.6 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, що стверджується копією постановиБережанського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року.

До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 36.1 ст. 36 цього Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 32711,95 грн. вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, судом встановлено наступне.

Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини відповідача, зазнав майнової шкоди у зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу.Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля OPEL VIVARO, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 16.03.2019 року, становить 212655,00 грн., вартість автомобіля OPEL VIVARO у пошкодженому стані в цінах на момент огляду 04.11.2019 року, становить 52371,00 грн., що підтверджується висновком № 209/19 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2019 року.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в даному випадку позивачу має бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 160 284,00 грн. (з розрахунку 212655,00 грн. - 52371,00 грн.).

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що у зв`язку із вказаним страховим випадком ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 128 213,12 грн., виплату у розмірі 127 572,05 грн. було отримано ОСОБА_4 , однак дана обставина не підтверджена достатніми належними та допустимими доказами.

Верховний суд у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц висловив наступну правову позицію.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідна правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 752/16797/14-ц, постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 752/9591/16-ц, постанові Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 20.11.2019 року.

Судом було надано можливість представникам сторін надати достатні належні та допустимі докази на підтвердження розміру лімітів страхових сум та здійснення страхового відшкодування страховою компанією, для чого оголошувала перерва у судовому засіданні, однак представники сторін цю можливість не реалізували.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином відсутність достатніх належних та допустимих доказів, з яких можна би було достовірно встановити ліміт відповідальності страховика, а також розмір здійсненого страхового відшкодування, позбавляє суд можливості встановити ту обставину, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, та відповідно застосувати положення ст. 1194 ЦК України, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 32711,95 грн. вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, потрібно відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 10000,00грн. моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 10000,00 грн., виходячи з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що спричинили дорожньо-транспортна пригоду, окрім ушкодження майна позивачки, останній було завдано легкі тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки та забій грудної клітини. Одразу ж після ДТП ОСОБА_4 було оглянуто в КНП Жовківської районної ради «Рава-Руська районна лікарня» та скеровано на стаціонарне лікування у відомчий медзаклад. В період з 16.03.2019р. по 22.03.2019р. позивачка проходила стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України.Правопорушенням, яке вчинив відповідач позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з завданими їй тілесними ушкодженнями та значними механічними пошкодженнями належного ОСОБА_4 транспортного засобу.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу, який зазнав фізичні та душевні страждання, протиправними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди,було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідача.

Факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань та втрат немайнового характеру підтверджується висновком № 209/19 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2019 року, копією виписки № 923 із медичної карти Військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, копією виписки із медичної карти, з якої вбачається медичний діагноз позивачки станом на 16.03.2019 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, проте позивачем до страховика не заявлено позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із отриманими травмами та пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, стан його здоров`я та майновий стан відповідача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 5 000 грн.

За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем здійснено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме у зв`язку із залученням експерта у розмірі 5040,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 209/19 від 26.11.2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 41/19 від 04.11.2019 року, та на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 09.10.2019 року, Актом № 01/06 здавання-приймання виконаної роботи до нього, копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 01/06.

Окрім цього, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

За таких обставин потрібно стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 98 грн. 46 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім цього, з відповідача в користь позивача потрібно стягнути 702 (сімсот дві)грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 590 (п`ятсот дев`яносто) грн. 18 коп. витрат понесених на оплату висновку експерта пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Керуючись статтями 23, 1167, 1187 ЦК України, статтями 9, 22, 26-1, 28, 30, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) 702 (сімсот дві)грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 590 (п`ятсот дев`яносто) грн. 18 коп. витрат понесених на оплату висновку експерта.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) 98 грн. 46 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 03.07.2020 року.

Головуючий Оприск З. Л.