Справа № 361/7904/19
Провадження № 2/361/1194/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Завод порошкової металургії" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернувся з позовом до ДП "Завод порошкової металургії" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві з 02 грудня 2015 року по 17 січня 2018 року, з 10 лютого 2016 року займав посаду начальника транспортного цеху № 12, згідно з наказом № 16-К від 09 лютого 2016 року.

Звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.

На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з березня 2017 року по грудень 2017 року. Згідно з довідкою нараховано заробітної плати в сумі 90661 грн. 94 коп., з якої утримано 18526 грн. 11 коп., лікарняний листок -2874 грн. 02 коп., та визначив суму заробітної плати до видачі 69261 грн., яка не виплачена.

Відмову виплатити усі грошові кошти на день звільнення з роботи відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів.

Також, позивач зазначив, що він у зв`язку зі значною затримкою заробітної плати відчув моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, був змушений економити на харчах, одязі, такий стан речей негативно вплинуло на його стан здоров"я, тому він з 07.11.2017 року по 10.11.2017 року та з 03.03.2018 року по 20.03.2018 рік знаходився на стаціонарному лікуванні, що постійно призводило до значних душевних переживань та вимагало додаткових зусиль для організації свого життя.

Завдана моральна шкода обумовлюється моральними стражданнями внаслідок порушення законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності та ігноруванням прав позивача.

Тому вважає, що незаконними діями з боку ДП "Завод порошкової металургії" йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 69261 грн. 81 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 288806 грн.40 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та судового збору в розмірі 3088 грн. 06 коп.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечував щодо постановлення заочного рішення суду.

В судове засідання представник відповідача ДП "Завод порошкової металургії" не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно наказу № 137-к від 02 грудня 2015 року директора ДП "Завод порошкової металургії" ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду механіка транспортного цеху.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, 17 січня 2018 року на підставі наказу № 04-к від 17 січня 2018 року, останнього було звільнено із займаної посади з ДП "Завод порошкової металургії" за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.15).

Відповідно до довідки № 11 від 22 січня 2018 року, заборгованість з виплати заробітної плати позивачу ОСОБА_1 за період з березня 2017 року по грудень 2017 року становить 69261 грн. 81 коп. (а.с.17).

Розрахунок оплати лікарняних листів позивача становить загальну суму в розмірі 2874 грн. 02 коп., що включений до платіжних відомостей.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно п. 21 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно з п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 27.09.2012 № 10-1389/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права" - "4. Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (постанова від 23 січня 2012 р. № 6-87цс11)".

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, згідно з положеннями чинного законодавства України відповідач ДП "Завод порошкової металургії" повинен виплатити позивачу ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 17 січня 2018 року по 23 червня 2020 року.

Згідно довідки про заборгованість з виплати заробітної плати № 11 від 22 січня 2018 р., заробіток позивача ОСОБА_1 за два останні місяці (листопад 2017 року - грудень 2017 року), які передували звільненню, складає 13184 грн. 81 коп.: листопад 2017 р. - 4442 грн. 12 коп., грудень 2017 р. - 8742 грн. 69 коп.,

Кількість робочих днів за два останні місяці (листопад-грудень), які передували звільненню, складає - 42 робочі дні.

Отже, середньоденна заробітна плата за вказаний період складає 313 грн. 92 коп.: 4442 грн. 12 коп.+ 8742 грн. 69 коп. /42 = 313,92.

Кількість днів за весь час затримки виплати заробітної плати, починаючи з дня звільнення - 17.01.2018 р. по 23 червня 2020 р. складає - 607 робочих дня.

Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати становить 190549 грн. 44 коп.: 607 (робочий день) х 313 грн. 92 коп. (середньоденна заробітна плата).

Відповідно до абз.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної платні без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем ДП "Завод порошкової металургії" при здійсненні своєї діяльності було порушено чинні норми трудового законодавства.

З огляду на викладене, стягненню із відповідача ДП "Завод порошкової металургії" на користь позивача ОСОБА_1 підлягає заборгованість по заробітній платі у сумі 69261 грн. 81 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 190549 грн. 44 коп.

Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20000 грн., то при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд визначає характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням тяжкості моральних страждань позивача, істотності вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, до яких призвели дії відповідача ДП "Завод порошкової металургії" у вигляді не проведення належного розрахунку під час її звільнення, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :1) у разі задоволення позову - на відповідача .

Як вбачається із квитанції від 07 листопада 2019 року за № 0.9.1 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 3088 грн. 06 коп., який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 69261 грн. 81 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 190549 грн. 44 коп.

Стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення в частині стягнення присудження працівникові виплати заробітної плати допускається до негайного виконання не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 3088 грн. 06 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.