КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа № 754/6879/19
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6625/2020
У Х В А Л А

25 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького Олексія Олександровича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року (суддя Панченко О.М.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року позов задоволено.

На вказане рішення суду 4 березня 2020р. представник ОСОБА_1 - адвокат Ільницький О.О. направив до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 19 березня 2020 року відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу було залишено без руху з визначенням строку для надання документів про оплату судового збору.

3 червня 2020р. до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О.О. про розстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, в якому представник відповідача посилався на скрутний матеріальний стан ОСОБА_1 , так як він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та отримує дохід від надання послуг кур`єрської доставки, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою судді від 4 червня 2020 року, оскільки за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може розстрочити сплату судового збору позивачу, а ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі, крім того відповідачем не надано належних доказів його матеріального стану.

Також у якості часткової сплати судового збору не прийнято копію квитанції № 152 від 25 травня 2020р. на суму 400грн, так як Закон України «Про судовий збір» та ст. 356 ЦПК України не передбачає можливості надання суду у підтвердження сплати судового збору копії квитанції.

Представнику ОСОБА_1 - адвокату Ільницькому О.О. продовжено строк для надання документів про оплату судового збору.

Копія ухвали отримана представником відповідача 9 червня 2020 року.

23 червня 2020р. до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О.О. про вчинення судом процесуальних дій, передбачених положеннями статей 185, 357 ЦПК України, у зв`язку із невиконанням вимог ухвал від 19 березня 2020 року та 4 червня 2020 року з метою їх касаційного оскарження.

Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О.О. мотивована тим, що відповідач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, тому апеляційний суд не мав права залишати апеляційну скаргу без руху з підстав несплати ним судового збору. Крім того, суд апеляційної інстанції не мав права за власної ініціативи продовжувати строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

З приводу доводів заяви, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Конструкція вказаної норми та її аналіз у сукупності з іншими положеннями вказаної статті дають підстави для висновку, що учасники бойових дій, Герої України звільняються від сплати судового збору не у всіх справах, а тільки у справах, пов`язаних з порушенням їх прав.

Права учасників бойових дій, їх пільги визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказана норма закону не передбачає звільнення учасника бойових дій від сплати судового збору за подання будь-якого позову.

При цьому в ухвалі від 19 березня 2020 року суд посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справах № 545/1149/17 та № 9901/311/19.

Відповідачем ОСОБА_1 , через свого представника, оскаржується рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, який був укладений 19 листопада 2011 року, тобто ще до набуття відповідачем статусу учасника бойових дій, а відтак правовідносини сторін не охоплюються положеннями статті 12 указаного Закону, а також іншим чином не стосуються соціального і правового статусу відповідача саме як учасника бойових дій, тому підстав для звільнення його від сплати судового збору по даній справі не має.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Отже, вимога про оплату судового збору не є перепоною для звернення до суду та не порушує гарантованого права сторони на судовий захист, та не є надмірним формалізмом, як зазначає адвокат Ільницький О.О., а направлена на відшкодування витрат, які несе держава, для забезпечення здійснення правосуддя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, встановлення діючим законодавством права на апеляційний перегляд справи, не може бути єдиною підставою для невиконання особою, яка бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, норм законодавства, які визначають дотримання певних умов для здійснення такого права, зокрема, сплату судового збору, що передбачено Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Безпідставними вважаю посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького О.О. на незаконність постановлення ухвали від 4 червня 2020 року про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги за ініціативою суду.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом, зокрема, з ініціативи суду.

Законодавець не покладає на суд обов`язку повторно постановити ухвалу про залишення заяви без руху в разі усунення недоліків такої заяви частково.

Разом з цим вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд права в разі усунення недоліків не в повному обсязі постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Така судова практика Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду, зокрема у справі № 824/21/19.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд надав відповідачу додаткову можливість виконати свій процесуальний обов`язок по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, чим не вчинив перешкоди доступу до правосуддя, чим відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана апеляційна скарга не оплачена судовим збором, у наданий строк відповідач судовий збір не сплатив, представник ОСОБА_1 - адвокат Ільницький О.О. доказів оплати судового збору не надав, апеляційна скарга підлягає поверненню представнику відповідача.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ільницького Олексія Олександровича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути представнику відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя