РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року

м. Рівне

Справа № 564/3266/19

Провадження № 22-ц/4815/715/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

- приватний нотаріус Київського міського

нотаріального округу Гуревічов Олег

Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А.; повний текст виготовлено 14 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ "Ідея Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис за № 4828 про стягнення з неї на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів за угодою № С01.120.12395 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 15 вересня 2016 року за період з 01.10.2018 року по 02.05.2019 року, на загальну суму 55674,01 грн.

Вважає, що нарахована відповідачем заборгованість є спірною.

Крім того, на момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, у зв`язку з тим, що постанова КМУ від 26.11.2014 р. № 662, якою було внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затверджено постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р.), визнана 22.02.2017 р. постановою Київського апеляційного адміністративного суду не законною та не чинною (зокрема, в частині п. 2 Змін).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 вказану постанову залишено без змін.

Просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13 червня 2019 року, що був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем (реєстровий номер 4828), про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" грошових коштів за кредитним договором від 15.09.2016 року №С01.120.12395 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки за період з 01.10.2018 року до 02.05.2019 року на загальну суму (разом із платою за вчинення виконавчого напису) 55674,01(п`ятдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 01 копійка) грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду обгрунтовано тим, що зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною.

Розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, не можна вважати доказом безспірності вимог стягувача до боржника, адже він відображає односторонні арифметичні банківські розрахунки.

Крім того, позивачем, на підтвердження погашення кредиту, надано платіжні квитанції на загальну суму 21100,00 грн., що свідчить про відсутність безспірності вимог банку.

Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 13.06.2019 року було застосовано не чинні на той момент норми.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 13 квітня 2020 року АТ «Ідея Банк» оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що АТ «Ідея Банк» було надано всі документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік), чим підтверджено безспірність заборгованості позивача за Кредитним договором, а відтак спірний виконавчий напис є законним та підлягає виконанню.

Висновки суду першої інстанції про сплату коштів позивачем, які не були відображені в наданих нотаріусу документах, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Покликається на висновки Верховного Суду, які відображені у його постановах, зокрема від 25.07.2018 року у справі №127/15911/17 про те, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вважає, що висновки суду першої інстанції щодо втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року з моменту прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 суперечать дійсному її змісту, оскільки нею не визначено моменту втрати чинності вказаної постанови КМУ, і як наслідок, вона втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів.

Просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а виконавчий напис вчинено без врахування фактичних обставин справи та законодавчих положень.

Просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 15.09.2016 року між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено угоду № С01.120.12395 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до умов якої відповідач надав позивачу кредит, шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії з доступним лімітом на момент укладання угоди в сумі 36700,00 грн.

Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 42,00 % річних.

Із довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С01.120.12395 від 15.09.2016 року вбачається, що станом на 02.05.2019 р. у позичальника виникла заборгованість у розмірі 53 774, 01 грн., яка складається з основного боргу 33804,51 грн., простроченого боргу 4656,31 грн., прострочених процентів 12874,01 грн., строкових процентів 1574,49 грн., штрафні санкції 864,69 грн.

ПАТ «Ідея Банк» була складена вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.05.2019 року за вих. № 12.4.2/ С01.120.12395, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана нею 13.05.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в якій відповідач вимагав від позивача протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати вимоги по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.

У вимозі зазначено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір.

13.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, на підставі якого нотаріус пропонує стягнути заборгованість з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк", не виплачені в строк грошові кошти на підставі Угоди № С01.120.12395 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 15.09.2016 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за якою настав 31.08.2018 року.

Пропонує задовольнити вимоги АТ «Ідея Банк» за період з 01.10.2018 року по 02.05.2019 року включно у розмірі 55674,01 грн., з урахуванням: 33804,51 грн. основного боргу, 4656,31 грн. простроченого боргу, 12874,01 грн. прострочених процентів, 1574,49 грн. строкових процентів, 864,69 грн. штрафних санкцій, 1900,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

17.07.2019 року постановою державного виконавця Костопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Зайцевим М.С. відкрито виконавче провадження № 59562610 на підставі виконавчого напису, виданого 13.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 55674,01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, тому визнав його таким, що не підлягає виконанню.

У ході розгляду справи, суд першої інстанції врахував приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» про те, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог стягувача.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності є безпідставними, оскільки безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчиненння виконавчих написів нотаріусамияяяяя. ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

А відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не взяв до уваги те, що поданий відповідачем розрахунок заборгованості не може слугувати доказом дійсного розміру заборгованості та її безспірності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснювалося погашення кредиту декілька разів на суму 21100,00 грн., що також свідчить про відсутність безспірності вимог банку (а.с.10-19).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14 не визначила моменту з якого втрачає чинність відповідний пункт Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" - є необгрунтованими, оскільки на момент вчинення виконавчого напису від 13.06.2019 року постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. вже була чинною, у зв`язку з чим приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погоджується й апеляційний суд, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому з АТ «Ідея Банк» підлягає до стягнення на її користь судовий збір, сплачений нею за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений нею за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич