УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Мушкета О.О., за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання старшого виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Каширіної І.С. про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшло подання старшого виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Каширіної І.С. про примусове проникнення до житла боржника, а саме до будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження №54676852 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 120422,82 грн.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні державного виконавця перебуває вказане виконавче провадження. Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує. 22.12.2017 року зі місцем реєстрації та проживання боржника в ході примусового проникнення до житла боржника було проведено опис майна, що належить ОСОБА_1 . В судовому засіданні про виключення майна з опису було встановлено факт реєстрації та проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно матеріалів виконавчого провадження встановлено, що боржник неодноразово давав пояснення по справі, в яких зазначав, що фактично проживає за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Згідно результатів проведення електронних торгів ДП «Сетам» встановлено, що торги не відбулись у зв`язку з відсутністю покупців.

Стягувач надав заяву про залишення за собою описане майно в рахунок несплаченого боргу.

За результатами телефонної розмови з номером НОМЕР_1 зі зберігачем описаного майна, ОСОБА_3 , встановлено, що майно він надати відмовляється.

За результатами телефонної розмови за номером НОМЕР_2 з боржником - ОСОБА_1 , встановлено, що надати доступ до будинку де зберігається описане та арештоване майно він відмовляється.

11.03.2020 року за місцем реєстрації та проживання зберігача описаного майна, ОСОБА_3 , було направлено вимогу про передачу описаного та не реалізованого майна стягувачу. Станом на 26.05.2020 рік вимоги державного виконавця не виконано.

Державний виконавець до судового засідання не з`явилася, в подані зазначила про розгляд справи без її участі.

Згідно з частиною 2 статті 439 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що 10.08.2017 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, на підставі рішення від 10.07.2017 року, виданий виконавчий лист №264/1574/17 (провадження №2/264/317/2017) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 120422,82 грн.

Згідно з постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 12.09.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №54676852 з виконання виконавчого листа №264/1574/17 (провадження №2/264/317/2017) від 10.07.2017 року.

Місцем проживання ОСОБА_1 , відповідно до судового рішення, зазначено АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту державного виконавця від 11.03.2020 року, за результатами телефонної розмови за номером НОМЕР_2 з боржником - ОСОБА_1 , встановлено, що надати доступ до будинку де зберігається описане та арештоване майно він відмовляється.

Також, відповідно до акту державного виконавця від 11.03.2020 року, за результатами телефонної розмови за номером НОМЕР_1 зі зберігачем описаного майна, ОСОБА_3 , встановлено, що майно він надати відмовляється.

Статтею 30 Конституції України визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

До вказаного подання державний виконавець не додав жодних документів на підтвердження факту проживання боржника за вказаною в поданні адресою та інформацію про осіб яким на праві власності належить вищевказаний будинок, а отже, не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст.439 ЦПК України, статтями 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Каширіної І.С. про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. О. Мушкет