Справа № 369/2616/20
Провадження №2/369/2658/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Пінкевич Н.С.., при секретарі Одинцов О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про прийняття зустрічної позовної заяви ТОВ "ЗАРАЗ-8" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ "ЗАРАЗ-8" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

11.03.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна вимога ОСОБА_2 до ТОВ «Зараз-8» про захист прав споживачів та усунення порушень споживача житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні представник відповідач просив прийняти до розгляду зустрічним позов та розглядати, останній, разом із первісним позовом.

Позивач в судовому засіданні заперечували щодо прийняття зустрічної позовної заяви.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали зустрічного позову, вважає, що зустрічний позов слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ст.194 ЦПК України, форма і зміст зустрічного позову має відповідати вимогам ст.175 і 177 ЦПК України.

Перевіривши зустрічний позов, було встановлено, що останній не відповідає ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідност. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України «Про судовий збір»судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Відповідно дост. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви фізичною особою майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Так, позивачем за зустрічним позовом пред`явлено вимогу майнового характеру, стягення моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. Однак позивачем за зустрічним позовом не надано квитанцію про сплату судового збору.

Враховуючи викладене позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 10000 (десять тисяч) грн., або уточнити позовні вимоги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 194 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ «Зараз-8» про захист прав споживачів та усунення порушень споживача житлово-комунальних послуг., - залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду, зокрема, подати суду докази на підтвердження сплати судового збору .

В разі якщо позивачем за зустрічним позовом не буде усунуто недоліки зустрічної позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С.Пінкевич