Ухвала

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/736/19

провадження № 61-8425ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В.,

Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Бочеваром Михайлом Павловичем , на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до

ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів за період з червня 2016 року по листопад 2018 року у розмірі

54 986 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 17 червня 2016 року по 17 листопада

2018 року у розмірі 2 339 грн 22 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

22 травня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

представником ОСОБА_1 - Бочеваром М. П. подано касаційну скаргу (надійшла 28 травня 2020 року) на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, у якій представник заявника просить скасувати оскаржуване судове рішення та змінити мотивувальну і резолютивну частину рішення суду апеляційної інстанції, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 49 161 грн 36 коп.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представником заявника подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, представник заявника посилається на поширення дії постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» щодо процесуальних строків та вказує, що оскаржувана постанова надійшла на адресу заявника 26 лютого 2020 року. На підтвердження вказаного надає копію конверта, в якому надійшла вказана постанова та супровідний лист суду апеляційної інстанції.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

У вказаній справі ціна позову становить 54 986 грн, яка станом на 1 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Представник заявника вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги свідчать про незгоду заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо недоведеності ним обставин, які можуть бути підставою стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів. Враховуючи доводи касаційної скарги та ціну позову, колегія суддів з вказаними доводами представника ОСОБА_1 -

Бочевара М. П. не погоджується і вважає їх необґрунтованими.

Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - адвокат

Бочевар М. П. подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бочевара Михайла Павловича, про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - Бочеваром Михайлом Павловичем , на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович