Ухвала

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 755/18009/19

провадження № 61-6491ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлія Михайлівна, на постанову про повернення виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа, заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю. М.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строків звернення зі скаргою до суду. Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю. М., на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року залишено без змін.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій, визнати строк на подання скарги пропущеним з поважних причин та поновити його, та направити справу до суду першої інстанції для прийняття скарги до розгляду по суті.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Частиною другою статті 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасно звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесено державним виконавцем 28 квітня 2014 року, а зі скаргою до суду першої інстанції заявник звернувся 03 листопада 2019 року.

Згідно копій заяви ОСОБА_1 від 15 жовтня 2019 року та 20 жовтня 2019 року, адресованих начальнику Дніпровського РВДВС м. Києва вбачається, що заявником в жовтні 2017 року до Дніпровського РВДВС було подано заяву про надання інформації по виконавчому провадженню № 35958492.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи. Подані після закінчення строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи ОСОБА_1 в поновленні строків звернення зі скаргою та залишаючи її без розгляду, обґрунтовано виходили з того, що матеріали справи не містять доказів неможливості ознайомлення заявника із матеріалами виконавчого провадження протягом більше ніж п`яти років з часу винесення оскаржуваної постанови, як і доказів не відправлення скаржнику та неотримання ним оскаржуваної постанови, можливість отримання якої при ознайомленні з виконавчим провадженням не викликає сумнівів.

Отже, висновки суду першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судами правильно застосовані.

Із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шеремет Юлія Михайлівна, на постанову про повернення виконавчого документа, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун