Єдиний унікальний номер 741/1115/19
Провадження № 2-к/741/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 29 травня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і коштів на утримання,

встановив:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року, яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 75 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатних батьків, починаючи з 18 червня 2019 року і до повноліття дітей. ОСОБА_2 проживає на території України, а саме в АДРЕСА_1 .

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд клопотання відкласти. Шляхом листування через месенджер « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_2 пояснив, що йому не було відомо про те, що є рішення суду про стягнення з нього аліментів. Гроші на утримання дітей він ( ОСОБА_2 ) передавав ОСОБА_1 на картку, якою вона користувалася по місцю свого проживання. Крім грошей він ( ОСОБА_2 ) передавав дітям одяг. На даний час він ( ОСОБА_2 ) перебуває на території Російської Федерації.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням Носівської міської ради Чернігівської області № 19-10/453 від 21 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенція), яка була підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Статтею 54 Конвенції встановлено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» встановлено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 75 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатних батьків, починаючи з 18 червня 2019 року і до повноліття дітей.

З довідок судді суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь вбачається, що рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року набрало законної сили 13 грудня 2013 року, в частині стягнення аліментів це рішення не виконувалося на території Республіки Білорусь.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України, будь-яких недоліків щодо форми та змісту поданого клопотання судом не встановлено, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні та порядок подання такого клопотання дотримані.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Керуючись ст.ст. 51-55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам, ст.ст. 259-261, 354, 462-468 ЦПК України, суд,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і коштів на утримання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Бобруйського району та міста Бобруйська Могильовської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і коштів на утримання в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 33 відсотки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 75 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатних батьків, починаючи з 18 червня 2019 року і до повноліття дітей.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв