Ухвала

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 148/2755/15-ц

провадження № 61-6447св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , реєстраційна служба Тульчинського районного управління юстиції, про визнання незаконними рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області, у складі судді Ковганича С. В., від 31 серпня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Матківської М. В., Міхасішина І. В., Сопруна В. В., від 18 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , реєстраційна служба Тульчинського районного управління юстиції, про визнання незаконними рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано рішення 35 сесії шостого скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області

від 14 липня 2014 року про погодження межі між присадибними ділянками

по АДРЕСА_1

з громадянином ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , згідно змін, запропонованих до вказаного акта встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15 лютого 2014 року без погодження межі ОСОБА_1

Визнано незаконним і скасовано рішення 36 сесії шостого скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області

від 01 жовтня 2014 року про погодження технічної документації і передачу

у власність ОСОБА_4 земельної ділянки по

АДРЕСА_1 , площею 0,2538 га, кадастровий номер :03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним свідоцтво від 06 жовтня 2014 року, видане реєстраційною службою Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області на ім`я ОСОБА_4 про право власності

на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,2538 га, кадастровий номер 024380800:03:000:0088.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами норм матеріального і процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , реєстраційна служба Тульчинського районного управління юстиції, про визнання незаконними рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович