КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 761/44364/18

провадження № 22-ц/824/3770/2020

25 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Примушку О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором та договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року в складі судді Дубас Т. В.,

встановив:

19.11.2018 ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір № 374/П/99/2007-978 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором, укладеним 23 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» ( далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» ( далі - ТОВ «ФК «Алькор Інвест»), а також договір про відступлення прав за договором іпотеки, укладений 23 жовтня 2018 року між вказаними сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим номером 8671.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23 жовтня 2018 року між ПАТ КБ «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (новий кредитор) за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-07-19-000016-b від 02.10.2018, складеного ТБ «Аукціоніст», укладено договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором, за умовами якого первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність право вимоги до позичальника за кредитним договором № 374/П/99/2007-978 від 02.08.2007 з додатковими угодами/договорами (за наявності) зазначеними у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника, або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника, за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Крім того, 23 жовтня 2018 року між ПАТ КБ «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого 17 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим номером 798, на підставі якого внесено запис про іпотеку за № 28510065, де іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Алькор Інвест», боржник - ОСОБА_4 .

Згідно вимог ст. 513, 514 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Зазначила, що згідно акту приймання-передачі оригіналів документів від 23.10.2018, що є додатком №3 до договору купівлі-продажу (відступлення) первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв копії кредитного договору та договору іпотеки, що не підтверджує наявності у первісного кредитора права вимоги до ОСОБА_4 , а тому воно не могло бути відступлене новому кредитору. Також не вбачається, що первісним кредитором було передано новому кредитору додаткову угоду №1 від 20.08.2010 до кредитного договору, якою було викладено кредитний договір в новій редакції.

Крім цього, загальний розмір заборгованості на дату укладення договору, який зазначений в додатку №1 до договору, складає 97 696,93 євро, що в еквіваленті складає 3 153 228,79 грн, з яких основний борг - 52 385,76 євро, проценти -21 349,99 євро, пеня - 23 691,18 євро. При цьому в договорі не зазначено, за який період нараховується заборгованість по процентам та пені, відсутня інформація з рахунків первісного кредитора, на яких обліковується заборгованість.

Відповідно до п. 4.1. договору купівлі-продажу (відступлення) новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну продажу, відповідно до протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону) , переможцем яких визнано нового кредитора, а саме: 488 457,47 грн. Ціну договору сплачено новим кредитором первісному кредитору у повному обсязі до моменту укладення цього договору.

Зазначила, що з умов цього договору вбачається дисконтування суми боргу у розмірі 3 152 740,33 грн, що свідчить про правову природу цього договору, як договору факторингу, а не цесії, що підпадає під ознаки удаваного правочину.

Позивач вважає, що відповідач ТОВ «ФК «Алькор Інвест» неправомірно являється іпотекодержателем нерухомого майна, що надає йому права як іпотекодержателю скористатись правами, передбаченими статтями 37-38 Закону України «Про іпотеку», та здійснити відчуження однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не з`ясував, що ПАТ КБ «Надра» не передавав ТОВ «ФК «Алькор Інвест» оригіналів правовстановлюючих документів (договір кредиту та іпотеки), а також документів, які підтверджують наявність, склад та розмір невиконаного зобов`язання позивача.

При цьому ТОВ «ФК «Алькор Інвест» зареєстрував за собою право власності на квартиру позивача без достатніх на те правових підстав, а висновок суду з посиланням на ч. 1 ст. 516 ЦК України є таким, що не відповідає обставинам справи.

Судом також не враховано, що внаслідок проведення 02.10.2018 відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються, було реалізовано лише право вимоги за кредитним договором № 374/П/99/2007-978 від 02.08.2007. При цьому право вимоги за іпотечним договором від 17.02.2012 р. на торги не виставлялося, що підтверджено протоколом торгів (аукціону) ТБ «Аукціоніст» з продажу майнових прав № UA-EA-2018-07-19-000016-b від 02.10.2018.

Позивачем заперечувалась та обставина, що ТОВ «ФК «Алькор Інвест» було передано право за договором іпотеки, остання просила витребувати оригінал договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, проте суд дійшов помилкового висновку, що учасники справи проти вказаної обставини не заперечували.

Суд також не взяв до уваги, що позивачу не було надано доказів того, що відступлення права грошової вимоги справді мало місце, а також ту обставину, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа №369/10293/19 за її позовом до ТОВ «ФК «Алькор Інвест», Державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко Віолети Миколаївни про скасування державної реєстрації права власності та поновлення запису про право власності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ковалевський Є. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» - адвокат Чуйко Я. В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Надав до матеріалів справи копію дублікату від 23.10.2018 договору іпотеки від 17.02.2012 та копію договору про відступлення прав за договором іпотеки.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.08.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено кредитний договір №374/П/99/2007-978, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошті (кредит) у сумі 61 646,49 Євро в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,2% річних. Кредит надано строком на 240 місяців.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, цільове використання кредиту - придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 4 488 штук, емітованих ВАТ «УкрГаз» з договірною вартістю кожної облігації 94,64 грн, з метою фінансування будівництва, згідно договору купівлі-продажу облігацій № Б-129/81-06-2/2007/001 від 01.08.2007, що укладений між позичальником та ВАТ КБ «Надра», що діє як повірений від імені та за дорученням ТОВ «Компанія з управління активами «Ексінор», яке діє від свого імені та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Ексінор 1» недиверсифікованого виду закритого типу та договору про резервування/бронювання приміщення № 5/14/97/Ж від 23.06.2007 р., що укладений між позичальником та ТОВ «УкрГаз», на підставі якого за позичальником резервується/бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

02.08.2007 ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 374/П/99/2007-978 від 02.08.2007 р.

17.02.2012 між ПАТ «КБ «Надра» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору №374/П/99/2007-978 від 02.08.2007, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 10-13 т.1).

Відповідно до ч.6 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такій спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

На виконання рішення Виконавчої дирекуції Фонду від 11.07.2018 №1635 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ КБ «Надра», на відкритих торгах (аукціоні) були реалізовані права вимоги за кредитним договором № 374/П/99/2007-978 від 02.08.2007 із забезпеченням (квартира).

Відповідно до результатів електронних торгів, проведених 02.10.2018, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-07-19-000016-b, переможцем проведених відкритих торгів було визнано ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (а.с. 163 т. 2).

Судом встановлено, що 23.10.2018 між ПАТ КБ «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (новий кредитор) укладено договір № 374/П/99/2007-978 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором.

За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UA-EA-2018-07-19-000016-b від 02.10.2018, складеного ТБ «Аукціоніст», первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором № 374/П/99/2007-978 від 02.08.2007 з додатковими угодами/договорами (за наявності) зазначеними у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника, або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника, за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п.2.1 договору) (а.с. 19-21 т.2).

Відповідно до п.4.1 цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну продажу, відповідно до протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких визнано нового кредитора, а саме: 488 457 грн 47 коп., без ПДВ. Ціну договору сплачено новим кредитором первісному кредитору у повному обсязі до моменту укладення цього договору.

Згідно акту приймання -передачі оригіналів документів від 23.10.2018 (додаток №3) банк передав ТОВ «ФК «Алькор Інвест» копії кредитного договору та договору поруки від 02.08.2007 (а.с. 234 т.2).

Судом також встановлено, що 23.10.2018 між ПАТ «КБ «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого 17.02.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим номером 798.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим номером 8672 ( а.с.44 -45 т.3).

Згідно акту приймання -передачі документів (додаток №1 до договору) банк передав ТОВ «ФК «Алькор Інвест» дублікат договору іпотеки, посвідченого 17.02.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П., дублікат якого виданий 23.10.2018 тим же нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за номером 8671 (а.с.232- 235 т.2).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. до вказаного реєстру внесений запис, відповідно до якого іпотекодержателем за договором іпотеки від 17.02.2012 є ТОВ «ФК «Алькор Інвест», боржником - ОСОБА_4 (а.с.89 т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

Згідно статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Обставини, на які посилається позивач, не є підставами для визнання укладених договорів недійсними.

Глава 47 ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання, зокрема положення щодо порядку та підстави заміни сторін у зобов`язанні.

Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки стаття 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми цивільного права не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і до договору відступлення права вимоги, адже ці договори за своєю правовою суттю є цивільно-правовими зобов`язаннями сторін та не мають відношення до спеціальних галузей права, тож регулюються цивільним законодавством.

Разом з тим, відносини факторингу регулюються нормами глави 73 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Водночас щодо суб`єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим, законодавець визначив факторинг, як кредитну операцію, про що зазначено у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Виходячи із системного аналізу зазначених норм матеріального законодавства договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу у нормі статті 1077 ЦК України визначений як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов`язання під фінансування.

Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення право вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів. Договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив її вартість. Договір факторингу діє і після того як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором.

Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса - вони базуються на заміні кредитора у зобов`язанні (відступленні права вимоги).

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі №910/7038/17.

З урахуванням вищезазначеного та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний договір від 23.10.2018 є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату взамін права вимоги та жодна із сторін не отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком поверненням цих коштів та оплати часу користування ними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що первісний кредитор не передав новому кредитору оригіналів правовстановлюючих документів, а також документів, що підтверджують наявність, склад та розмір невиконаного зобов`язання позивача, не є обставиною, що свідчать про відсутність у нього права вимоги до боржника на момент відступлення такого права.

Доказів невідповідності копії кредитного договору №374/П/99/2007-978, що була передана новому кредитору, його оригіналу, або відсутності невиконаного грошового зобов`язання за вказаним договором суду надано не було. Відступлення права вимоги призводить лише до заміни сторони по кредитному договору і не змінює умови укладеного кредитного договору.

Не передання новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення, має своїм правовим наслідком те, що боржник вправі не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч.2 ст. 517 ЦК України).

Разом з тим, вказана обставина не може слугувати підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року (справа №761/48171/18) у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором від 02.08.2007 за №374/П/99/2007-978 відмовлено. При цьому судом встановлено наявність невиконаного зобов`язання та існування станом на 23.10.2018 заборгованості за вказаним договором в розмірі 97 696,93 Євро.

Відповідно до протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-07-19-000016-b, найменування активів (майна) лоту визначено наступним чином: право вимоги за кредитним договором №374/П/99/2007-978 від 02.08.2003 з забезпеченням (квартира).

З огляду на викладене, доводи позивача, що право вимоги за іпотечним договором на торги взагалі не виставлялось є необґрунтованими.

Перебування в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області справи №369/10293/19 за позовом ОСОБА_4 до відповідачів ТОВ «ФК «Алькор Інгвест», Державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М. про скасування державної реєстрації права власності, поновлення запису про право власності, а такожвідсутність доказів державної реєстрації припинення іпотеки у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не може слугувати підставою для задоволення позову, з огляду на зміст заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк