Справа № 450/119/20 Провадження № 2/450/16/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"15" червня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б,

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про предмет спору : стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 1 000, 00 доларів США та вирішити питання судових витрат,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): 08.05.2019 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 2 000, 00 доларів США у борг терміном на 8 місяців. При цьому відповідач зобов`язував повертати борг щомісячними платежами у розмірі 250 доларів США. Відповідно до фактичного графіку погашення заборгованості відповідач повернув кошти за травень 250 доларів США, червень 250 доларів США, липень - 250 доларів США, серпень - 250 доларів США, що в сумі становить 1 000 доларів США. Починаючи із березня 2019 року, відповідач припинив виплачувати позику та не повернув кошти в сумі 1 000 доларів США. 12.11.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу. Однак відповідач вказану вимогу проігнорував. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує просить такі задоволити, щодо постановлення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

10.01.2020 року запит щодо доступу до персональних даних; 16.01.2020 року клопотання позивача про долучення квитанції; 10.02.2020 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 10.02.2020 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 19.02.2020 року заява про усунення недолік; 20.02.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 03.04.2020 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 04.05.2020 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; ; 28.05.2020 року оголошення про виклик відповідача; 01.06.2020 року заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що 08.05.2019 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 000, 00 доларів США, терміном на 8 місяців. Відповідач зобов`язувався погашати заборгованість згідно графіку, а саме : по 250 доларів США, щомісяця, починаючи з травня 2019 року по грудень 2019 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином відповідач склав розписку 08.05.2019 року про те, що він отримав від позивача 2 000, 00 доларів США.

Так в ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу 2 000 доларів США, відповідач зобов`язаний виконати відповідне зобов`язання в порядку та у строк, що вказаний в розписці.

Згідно вказаної розписки, вбачається, що відповідач частково погасив борг, а саме в сумі 1 000, 00 США, погашав по 250 доларів США починаючи з травня 2019 року по серпень 2019 року, включено.

12.11.2019 року позивач на адресу відповідача, скерував претензію про повернення боргу в розмірі 1 000, 00 доларів США, однак відповідачем борг не погашено.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму позики в іноземній валюті.

В ч. 1 ст. 13 ЦК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже виключно позивачу належить обрання способу захисту порушеного права, пред`явлення вимог до відповідача у валюті позики чи в її еквіваленті.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики за несвоєчасне виконання зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 08.05.2019 року у розмірі 1 000, 00 (одна тисяча) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , 840, 80 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач : ОСОБА_2 (Львівська область, Пустомитівський район, с. Будьків, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 15.06.2020 року.

СуддяН. Б. Добош