Постанова

Іменем України

23 червня 2020 року

м. Київ

справа № 175/3238/17

провадження № 61-27500св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадій Іванович, заступник начальника Головного територіального управління юстиції питань державної виконавчої служби - начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадій Іванович, заступник начальника Головного територіального управління юстиції питань державної виконавчої служби - начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович, на бездіяльність головного державного виконавця Мазура Геннадія Івановича,

за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року у складі судді Новік Л. М. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій, уточнивши свої вимоги, просив: визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) Мазура Г. І. щодо не вчинення жодної виконавчої дії у виконавчому провадженні № 41936000 за період з 27 червня до 14 вересня 2017 року з метою примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013; визнати неправомірним постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання указаної ухвали; скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання зазначеної ухвали; зобов`язати головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І., або іншого державного виконавця, у провадженні якого буде перебувати виконавче провадження № 41936000, відновити виконавче провадження № 41936000 та вжити заходи примусового виконання рішень, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилався на те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року (справа № 2-175/2504/2013), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2013 року, визнано неправомірною бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області) П`ятницького A. B. щодо нерозгляду та неповідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ) Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року; зобов`язано начальника управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького A. B. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду скарги

в цій частині. Однак станом на 04 вересня 2017 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року є невиконаною, за період з 17 червня 2017 року, дати відновлення виконавчого провадження № 41936000, до 04 вересня 2017 року державний виконавець усупереч вимог статей 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) не вчинив жодних виконавчих дій, направлених на примусове виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013, що є порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Після того, як районний суд прийняв до розгляду його скаргу від 04 вересня 2017 року, головний державний виконавець Мазур Г. І. з метою блокування розгляду цієї скарги по суті прийняв постанову від 14 вересня 2017 про закінчення виконавчого провадження № 41936000 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), у зв`язку з виконанням ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року. В обґрунтування цієї постанови зазначив про те, що 08 вересня 2017 року до відділу примусового виконання рішень надійшов лист начальника управління ДВС головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького A. B. від 17 серпня 2017 року № 18741/02-63/4220, яким повідомлено про виконання рішення суду в повному обсязі, а саме Управлінням ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області розглянута скарга ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року, за результатами розгляду якої на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь від 08 травня 2013 року за вих. № Л-972-02, а також до раніше наданої відповіді Управлінням листом від 17 листопада 2014 року за вих. № Л-972-02, надано додаткову відповідь з даного питання».

ОСОБА_1 не погоджується з постановою головного державного виконавця Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIH).

Головний державний виконавець Мазур Г. І. достеменно знав і про постанову старшого державного виконавця Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року, і про постанову директора Департаменту ДВС МУЮ Поліщука Д. В. від 26 травня 2017 року № 3, але це не завадило головному державному виконавцю Мазуру Г. І. 14 вересня 2017 року прийняти постанову від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з тих самих незаконних підстав, які 23 грудня 2014 року були використані старшим державним виконавцем Попівим Р. І. для незаконного закінчення виконавчого провадження № 41936000.

Враховуючи наведене, постанова головного державного виконавця Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-//ІІІ), у зв`язку з нібито фактичним виконанням боржником у повному обсязі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013-ц, є неправомірною.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 06 жовтня 2017 року скаргу задовольнив. Визнав неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. щодо не вчинення жодної виконавчої дії у виконавчому провадженні № 41936000 в період з 27 червня до 14 вересня 2017 року з метою примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013. Визнав неправомірним рішення - постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013. Скасував постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року. Зобов`язав головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І., або іншого державного виконавця, у провадженні якого буде перебувати виконавче провадження № 41936000, відновити виконавче провадження № 41936000 та вжити заходи примусового виконання рішень, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що головним державним виконавцем Мазур Г. І. не вчинено дій спрямованих на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року. Постанова головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазура Г. І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013 є незаконною в частині обґрунтування підстав закінчення виконавчого

провадження, що було встановлено ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області суду від 30 вересня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд Дніпропетровської області постановою від 22 березня 2018 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права при з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Станом на момент розгляду справи виконавче провадження № 41936000 було закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ в редакції від 17 лютого 2017 року.

08 вересня 2017 року до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ надійшов лист заступника начальника ГТУЮ з питань ДВС - начальника Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького А. В. від 17 серпня 2017 року № 18741/02-63/4220, яким було повідомлено про виконання рішення суду в повному обсязі, а саме: Управлінням ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області розглянута скарга ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року «в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Неклесою М. М.» відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року, за результатами розгляду якої на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь від 08 травня 2013 року за вих. № Л- 972-02. Також, до раніше наданої відповіді Управлінням ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області листом від 17 листопада 2014 року за вих. № Л-972- 02 надано додаткову відповідь з даного питання.

У даному випадку боржником - заступником начальника ГТУЮ з питань ДВС - начальником Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області П`ятницьким А. В. рішення було виконано протягом строку, визначеного частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VІІІ в редакції від 17 лютого 2017 року).

06 липня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, мотивований тим, що касаційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, судові рішення є законними та обґрунтованими.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.Зупинено виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

11 червня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

13 квітня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду № 1022/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, постановленою у справі № 2-175/2504/2013, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2013 року, визнано неправомірною бездіяльність начальника управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького A. B. щодо нерозгляду та неповідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року; зобов`язано начальника управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області П`ятницького A. B. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року у частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду скарги в указаній частині.

08 лютого 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень ДВС України Попів Р. І. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 2-175/2504/2013.

31 березня 2014 року старшим державним виконавцем Попівим Р. І. прийнята

постанова про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі №2-175/2504/2013 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній на час її постановлення редакції, оскільки листом від 14 березня 2014 року № 6624/02-49/1242 Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області за підписом начальника - П`ятницького А. В. повідомлено відділ про те, що на виконання вищезазначеного рішення суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року на адресу скаржника 08 травня 2013 року за вих. № Л-972-02 направлено змістовну відповідь. Таким чином рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Попіва Р. І. щодо незабезпечення направлення ОСОБА_1 як стягувачу у виконавчому провадженні № 41936000 копії постанови від 31 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000; постанову від 31 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі № 4с-175/2504/2013 скасовано. Зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Попіва Р. І. відновити виконавче провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року.

23 грудня 2014 року постановою старшого державного виконавця Попіва Р. І. закінчено виконавче провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», в чинній на час її постановлення редакції, а саме наданням ОСОБА_1 на його заяву від 09 лютого 2013 року відповіді від 06 квітня 2013 року та додаткової відповіді від 17 листопада 2014 року.

14 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 41936000 ОСОБА_1 подав скаргу на постанову про закриття виконавчого провадження від 23 грудня 2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року, постановленою у справі № 4с-175/602/2016-ц, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року, скарга ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Крайчинського С. С. у виконавчому провадженні № 41936000 задоволено. Визнано неправомірним рішення заступника директора Департаменту - начальника ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Крайчинського С. С. щодо відмови розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року, поданої у виконавчому провадженні № 41936000. Визнано неправомірною бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Крайчинського С. С. щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року у строки та в порядку, передбаченими частиною восьмою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», щодо неприйняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року, поданої у виконавчому провадженні № 41936000, та ненаправлення йому копії постанови, прийнятої за результатами розгляду його скарги. Зобов`язано заступника директора Департаменту - начальника ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Крайчинського С. С. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 41936000, прийняти та направити ОСОБА_1 постанову про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року у вказаному виконавчому провадженні.

Постановою про результати перевірки виконавчого провадження директора Департаменту ДВС МЮУ Поліщука Д. В. від 26 травня 2017 року № 3 задоволено скаргу ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року. Скасовано постанову старшого державного виконавця Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000. Зобов`язано начальника ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Ярушевську І. І. вжити заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

26 червня 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Мазур Г. І. прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року.

14 вересня 2017 року головним державним виконавцем Мазур Г. І. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 41936000 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням боржником у повному обсязі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, а саме з підстав розгляду управлінням ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області скарги ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Неклесою М. М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року, за результатами розгляду якої на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь від 08 травня 2013 року за вих. № Л-972-02, а також до раніше наданої відповіді управлінням ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області листом від 17 листопада 2014 року за вих. № Л-972-02 надано додаткову відповідь з даного питання.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження», або Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Встановивши, що після відновлення постановою від 26 червня 2017 року виконавчого провадження № 41936000 головним державним виконавцем Мазур Г. І. не були вчинені дії спрямовані на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, тобто виконані вимоги передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання бездіяльності головного державного виконавця Мазур Г. І. неправомірною.

Також Верховний Суд підтримує висновок судів про те, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича від 14 вересня 2017 про закінчення виконавчого провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, є такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вона підлягає скасуванню, виконавче провадження поновленню з вжиттям заходів передбачених законом для виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, оскільки обґрунтування оскаржуваної постанови є аналогічним обґрунтуванню постанови старшого державного виконавця Попіва Р. І. про закінчення виконавчого провадження від 23 грудня 2014 року, яка була скасована постановою про результати перевірки виконавчого провадження директора Департаменту ДВС МЮУ Поліщука Д. В. від 26 травня 2017 року, як така, що не відповідає вимогам закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних

правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги.

Аргументи касаційної скарги спростовуються встановленими судами фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично зводяться до тлумачення норм закону та встановлених судами обставин справи, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, на власний розсуд.

Суд касаційної інстанції наголошує, що в силу статті 400 ЦПК України Верховний Суд не здійснює переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, оскільки повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні

підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної

інстанцій без змін.

Виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року зупинено ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року, а тому, у зв`язку із залишенням судового рішення без змін, необхідно поновити виконання ухвали суду.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко