Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2287/18
Провадження № 2/382/31/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідачка на його користь 164 983 грн. 57 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої її протиправними діями під час ДТП, 1 749 грн. 83 коп. судових витрат та 5 000 грн. витрат по оплаті правової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_2 на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка», керуючи автомобілем Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 , стала виїжджати з території заїзного карману для парковки автомобілів, виконувала маневр розвороту в бік центра міста, перетинаючи смугу руху автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_1 . Тим самим грубо порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме перед початком руху, перестроювонням та будь-якою зміною напрямну руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Тим самим створила аварійну обстановку, в якій позивач не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути дорожньо-транспортної пригоди, що привело до зіткнення автомобілів. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 , зазнав значних механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП та в змісті ЗВІТУ № 101/07-ТЗ від 12 липня 2018 року про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу. В наслідок чого позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 164 983 грн. 97 коп., що підтверджується Звітом № 101/07-ТЗ від 12 липня 2018 року про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу.

В змісті постанови Яготинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року, винесеної за результатом розгляду матеріалів адміністративної справи № 382/969/18 , яка надійшла від Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП прямо зазначено: «Як вбачається з висновку експерта по питанню № 1, з яким не можливо не погодитись, оскільки в процесі руху для автомобіля VOLKSWAGEN, виникла небезпека руху у вигляді автомобіля Daewoo-Matis, водій якого виконував розворот, у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася нормативні (належні) дії водія ОСОБА_1 повинні регламентуватися вимогами п. 12.3 ПДР України, а дії водія автомобіля Daewoo-Matis, яка виконувала розворот, перетинаючи смугу руху автомобіля VOLKSWAGEN, у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, водій автомобіля Daewoo-Matis - ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до нормативних вимог п. 10.1 ПДР України. «В даному випадку водій автомобіля Daewoo-Matis ОСОБА_2 змінювала напрямок руху та повинна була діяти відповідно вимог п. 10.1 ПДР України.

Виходячи із змісту Висновку експерта, за результатами проведення автотехнічного дослідження № 17894/18-52 від 30.08.2018 року, по питанню № З чітко зазначено: «В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Daewoo-Matis ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, додавши до зазаначеного в позові, що відповідачка не мала відповідного страхового полісу.

Представник відповідачки в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, направила до суду заперечення в яких зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволенню з наступних підстав: матеріали даної справи містять постанову Яготинського районного суду Київської області від 9 жовтня 2018 року з якої вбачається, що провадження у справі про притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Дана постанова залишена в силі Київським апеляційним судом. Вважають, що вищезазначена постанова є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою, при цьому питання вини цієї особи при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підлягає дослідженню та вирішенню при розгляді справи про цивільно-правові наслідки її дій. Оскільки відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (що підтверджено постановою Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2019 року), то відповідно й відсутні підстави про цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 та стягнення з неї грошових коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. До такого висновку дійшов у своєму рішенні Верховний суд України (ВС/КЦС № 234/16272/15-ц від 05.09.2019 року). З огляду на вищезазначене, просили суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, в судовому засіданні встановлено, з копії паспорта (а.с. 7-8) вбачається, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Стара Оржиця Згурівського району Київської області.

З копії постанови Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року по справі № 382/969/18 та доданої до матеріалів справи справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України (а.с. 17-18, 103-104) вбачається, що 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_2 на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка», керуючи автомобілем Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 , стала виїжджати з території заїзного карману для парковки автомобілів, виконувала маневр розвороту в бік центра міста, перетинаючи смугу руху автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_1 , в наслідок зазначеного ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Даною постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в її діях адміністративного правопорушення.

Крім цього, в даній постанові зазначено, що суд дійшовши висновку, прийняв до уваги наступне: "Як вбачається з відеозапису, оглянутого під час розгляду справи, доводи ОСОБА_2 стосовно того, що її автомобіль в момент ДТП знаходився не в кармані для зупинки ТЗ, а на проїзній полосі руху автомобіля знаходять своє підтвердження. Так, з відеозапису видно, що перед ДТП автомобіль ОСОБА_2 виїхав із заїзного "кармана" на проїзну частину та за нею слідував інший автомобіль, що надав їй перевагу в русі. Крім цього, із схеми ДТП вбачається, що після ДТП обидва автомобіля знаходяться на зустрічній смузі руху. Висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження, яке просить покласти в основу судового рішення представник ОСОБА_1 , прийняти до уваги не можна, оскільки в основу цього висновку покладені вихідні дані, достовірність яких не була перевірена, в тому числі швидкість та відстань до місця, де сталося зіткнення та інші обставини, зазначені ОСОБА_1 . В матеріалах експертизи відсутні фотознімки, які ніби-то надавались ОСОБА_1 експерту разом із копіями пояснень водія та схемою огляду місця події. В протоколі про адмінправопорушення взагалі не зазначено іншого учасника ДТП. З висновку експерта не вбачається, яка саме схема ДТП була об"єктом дослідження. Пояснення ОСОБА_2 , покладені в основу експертизи, остання спростовує, мотивуючи це тим, що вони були надані нею одразу після ДТП, в зв"язку з чим, вона, знаходячись у стресовому стані, дала неправильну оцінку обставинам події. Доводи ОСОБА_2 стосовно обставин події також знайшли своє підтвердження у показаннях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , переліку слідів пошкодження на транспортних засобах, схемі ДТП. Також є слушними зауваження предствника ОСОБА_2 в тій частині, що є сумнівними показання представника ОСОБА_1 , який стверджував, що для уникнення зіткнення з автомобілем "Daewoo-Matis" ОСОБА_1 різко загальмував та скерував автомобіль ліворуч на зустрічну смугу руху. На схемі ДТП відсутні сліди гальмування. Крім цього, такі дії водія ОСОБА_1 свідчили б про порушення п. 1.2 ПДР України."

З копії Звіту № 101/07-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 липня 2018 року (а.с. 19-24, 30, 62-72, 81-82) вбачається, що суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , який є сертифікованим оцінювачем, розрахував розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 заподіяного внаслідок пошкодження даного ТЗ станом на 12.07.2018 року; дійсна (ринкова) вартість 379 675,80 грн.; вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 164 983,97 грн.; коефіцієнт фізичного зносу КТЗ - 0,0; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 164 983,97 грн..

З копії Акту 101/-7-73 огляду транспортного засобу від 10.07.2018 року (а.с. 25, 73) та фотогріфій пошкоджень ТЗ (а.с. 26-28, 73-79) вбачається, що 10.07.2018 року за участі ОСОБА_1 проведено огляд автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 .

З копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 29, 80) вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT VARIANT д.н. НОМЕР_2 .

З копії Висновку експертного дослідження № 17894/18-52 від 30.08.2018 року (а.с. 31-34, 83-86, 98, 114-115, 120-121) вбачається, що в дорожній обстановці, яка мала місце 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка», водій автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_3 НА ОСОБА_1 діяв згідно вимог п. 12.3 ПДР України; водій автомобіля Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до нормативних вимог п. 10.1 ПДР України; в умовах даної пригоди водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уник туни ДТП шляхом екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України; в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних для даних версій, водій автомобіля Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , виконуючи належним чином вимоги п. 10.1 ПДР України, мала технічну можливість уникнути ДТП; дії водія автомобіля Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

З копії пояснень щодо обставин ДТП (а.с. 35) вбачається, що ОСОБА_1 12.06.2018 року дав пояснення щодо обставин ДТП, яка відбулася 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка» за участі автомобілів VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 та Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 .

З копії пояснень щодо обставин ДТП (а.с. 36) вбачається, що ОСОБА_2 12.06.2018 року дала пояснення щодо обставин ДТП, яка відбулася 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка» за участі автомобілів VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 та Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 , в яких зазначила, що вона включила лівий показчик повороту та виконувала маневр розвороту ліворуч, але не надала переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 .

З копії протоколу про адміністративні правопорушення серії НОМЕР_4 (а.с.37) та доданих до нього схеми місця ДТП (а.с. 38) та фототаблиць (а.с. 39-44) вбачається, що даний протокол складено відносно ОСОБА_2 за ст.. 124 КУпАП, а саме щодо того, що 12.06.2018 року близько 17 години 25 хвилин ОСОБА_2 на вулиці Незалежності в м. Яготин Київської області поблизу магазину «Умка», керуючи автомобілем Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 в, 10.11 ПДР України, стала виїжджати з стоянки для автомобілів та не надала переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN-PASSAT д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 в протоколі вину не визнала та вказала, що від стоянки виїзджала згідно правил дорожнього руху.

Згідно ст. 6 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Daewoo-Matis д.н. НОМЕР_1 на момент настання ДТП не була застрахована.

За таких обставин, правомірною є вимога позивача про відшкодування завданої шкоди її завдавачем, тобто ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в інших випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, судам слід враховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, з врахуванням вище викладеного, а також того, що відповідно до постанови Яготинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу вказаного правопорушення та враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2019 року апеляційну скаргу представника потерпілого залишено без задоволення, а постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року щодо ОСОБА_2 - без зміни. При цьому, з висновку експертного дослідження від 30.08.2018 року № 17894/18-52 вбачається, що дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди, проте протокол про адміністративне правопорушення не складався відносно ОСОБА_2 за порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху, а складався щодо порушення нею п. 10.11 Правил дорожнього руху та була відповідна постанова Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року та Київського апеляційного суду від 07.12.2018 року. Ураховуючи, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в її діях адміністративного правопорушення та дана постанова залишена залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2019 року. При цьому, в постанові Яготинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року відносно висновку експерта від 30.08.2018 року, який додає позивач до даного позову зазначено, що висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження, яке просить покласти в основу судового рішення представник ОСОБА_1 , прийняти до уваги не можна, оскільки в основу цього висновку покладені вихідні дані, достовірність яких не була перевірена, в тому числі швидкість та відстань до місця, де сталося зіткнення та інші обставини, зазначені ОСОБА_1 . В матеріалах експертизи відсутні фотознімки, які ніби-то надавались ОСОБА_1 експерту разом із копіями пояснень водія та схемою огляду місця події. В протоколі про адмінправопорушення взагалі не зазначено іншого учасника ДТП. З висновку експерта не вбачається, яка саме схема ДТП була об"єктом дослідження. Пояснення ОСОБА_2 , покладені в основу експертизи, остання спростовує, мотивуючи це тим, що вони були надані нею одразу після ДТП, в зв"язку з чим, вона, знаходячись у стресовому стані, дала неправильну оцінку обставинам події. Доводи ОСОБА_2 стосовно обставин події також знайшли своє підтвердження у показаннях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , переліку слідів пошкодження на транспортних засобах, схемі ДТП. Також є слушними зауваження предствника ОСОБА_2 в тій частині, що є сумнівними показання представника ОСОБА_1 , який стверджував, що для уникнення зіткнення з автомобілем "Daewoo-Matis" ОСОБА_1 різко загальмував та скерував автомобіль ліворуч на зустрічну смугу руху. На схемі ДТП відсутні сліди гальмування. Крім цього, такі дії водія ОСОБА_1 свідчили б про порушення п. 1.2 ПДР України.

Таким чином, вище зазначене в постанові як і сама постанова відповідає вимогам ч.4 ст.82 ЦПК України та вище зазначені обставини викладені у вказаній постанові судді, яка набрала законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи з огляду на ч.4 ст.82 ЦПК України.

Ураховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний позвачу автомобіль не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладення на ОСОБА_2 відповідальності по відшкодуванню як матеріальної так і моральної шкодиз врахуванням вище викладеного та враховуючи правовий висновку, що міститься у постанові постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, тому, з врахуванням викладеного позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 10, 13, 76, 77, 80-82, 133, 137, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вище визначений строк продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення з урахуванням дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вище визначений строк продовжується на строк дії такого карантину, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, з урахуванням дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вище визначений строк продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення виготовлено 30.06.2020 року.

Суддя Кисіль О.А.