Справа № 953/4367/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, прокуратури Харківської області, Харківської місцевої прокуратури №3, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органами досудового розслідування,-
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник прокуратури Харківської області та представник Державної казначейської служби проти задоволення позову заперечували, вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, в задоволенні позовних вимог просять відмовити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності поліцейських ГУНП в Харківській області у відношенні позивача. Вказують, що з наданих позивачкою матеріалів не вбачається безспірних доказів, підтверджуючих протиправну бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області в наслідок якої позивачу завдано моральну шкоду. Також зазначають, що ОСОБА_1 не надала належних доказів завдання їй моральної шкоди, не обґрунтувала та не надала доказів наявності моральної шкоди та суми заявленої вимоги, хоча обов`язок надати докази наявності моральної шкоди та обґрунтувати суму відшкодування покладено на позивача. Вважають, що у позовній заяві відсутні обґрунтування наявності причинного зв`язку між шкодою та можливою бездіяльністю відповідача, на яку вказує позивачка, тому в задоволенні позову просять відмовити.
Суд, вислухавши представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.
Дії, визначені статтею першою вищезазначеного Закону, відносно позивачки не вчинялись, тому ОСОБА_1 не має право на відшкодування відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України, здійснюють слідчі органів Національної поліції.
Частиною п`ятою статті 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльність органів досудового розслідування встановлений ст.ст. 303-308 КПК України.
ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальному провадженні, тому вона протягом кримінального провадження має відповідні права, які передбачені статтею 56 КПК України, в тому числі право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, визначеному законом.
Статтею 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Тому позивачка в разі, якщо кримінальним правопорушенням їй завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до винних осіб.
Законом не передбачено обов`язок відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слідчим, прокурором чи органами, в яких вони працюють, тому вимоги позивачки про стягнення за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету 6080 грн., не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.
Заподіяння моральних страждань позивач ОСОБА_1 пов`язує з тривалим проведенням досудового розслідування та ігнорування її скарг і клопотань.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, і відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Деліктна відповідальність настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивачка повинна довести не тільки протиправність поведінки відповідачів, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачка не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 23, 105, 1167, 1177 ЦК України, Законом України ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2020 року.

СУДДЯ