Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року суддя Галицького районного суду міста Львова Волоско І.Р. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР» (Код ; 79005, Львівська обл., м. Львів, вул. Волошина А. 6, кв. 1А), третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (Код ЄДРПОУ: 26526811; 79040, Львівська обл., м. Львів, вул. Городоцька, буд. 299) про визнання бездіяльності неправомірною, виключення з числа підписантів юридичної особи та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вимогами, які в подальшому уточнені, до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР», за участю третьої особи - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради,в якому просить внести зміни до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань шляхом виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 з графи «ПІП осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори (підписантів) та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР» ().

В обґрунтування даного позову вказує на те, що вона була прийняття на роботу у ТОВ «СІМУГЕР» на посаду юриста відповідно до наказу №3-к/2017 від 10.02.2017 року. У 2017 році відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «СІМУГЕР», позивача було включено як підписанта (без права здійснювати будь-які грошові операції) до відомостей про юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Зазначає, що станом на листопад 2017 року ТОВ «СІМУГЕР» фактично припинило з позивачем свої правовідносини як роботодавець, а керівництво Товариства самоусунулось від виконання своїх обов`язків по управлінню, ОСОБА_1 звернулась із заявою до Товариства та його засновника щодо виключення з числа підписантів ТОВ «СІМУГЕР», однак відповіді не було. При цьому, у грудні 2017 року на поштову адресу позивача надійшов лист від ТОВ «СІМУГЕР» з трудовою книжкою та копією наказу про звільнення із займаної посади з 30.11.2017 року. 12 листопада 2019 року позивач повторно направила на юридичну адресу Товариства заяву про виключення з числа підписантів ТОВ «СІМУГЕР», однак відповіді повторного не надано. Додатково зазначає, що бездіяльність відповідача порушує право позивача на працю, зокрема, можливість працевлаштування в державних установах, де не допускається участь в управлінні приватними юридичними особами. Вважає, що доцільності подальшого перебування в числі підписантів ТОВ «СІМУГЕР» не існує, оскільки керівництво Товариства припинило трудові правовідносини із позивачем, ОСОБА_1 не виконує жодних дій по управлінню Товариством, заяви щодо виключення з числа підписантів відповідачем неодноразово ігноруються, а тим самим порушує право позивача на виключення з числа підписантів ТОВ «СІМУГЕР», а тому просить позов задовольнити.

Рух справи в суді.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

24 лютого 2020 року позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог.

Ухвалою судового засідання від 24 лютого 2020 року прийнято клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, виключено з числа відповідачів Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та залучено до участі у справі в якості третьої особи.

11 березня 2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано клопотання про уточнення формулювання позовних вимог.

Ухвалою суду від 20 травня 2020 року відкладено розгляд справи на 02 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року відкладено розгляд справи на 24.06.2020 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи в судове засідання.

Позиції сторін у справі.

23 січня 2020 року представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Кунинець Л.З. подала відзив на позовну заяву згідно якої зазначає, що позовна вимога щодо зобов`язання відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР є безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню. Державний реєстратор не встановлює права і обов`язки для суб`єктів господарювання і не проводить реєстраційні дії від власного імені. Права і обов`язки сторони набувають на підставі рішення засновника (засновників), а реєстраційні дії проводяться державним реєстратором тільки на підставі визначеного законодавством переліку документів. Вважаються, що участь Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради у статусі відповідача по справі є передчасною, управління є суб`єктом владних повноважень, а спір виник з приватноправового характеру і порушенням прав позивача та його особистих інтересів, а тому у позовних вимогах щодо Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради

Просять відмовити в повному обсязі.

10 березня 2020 року представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Кунинець Л.З. подала пояснення третьої сторони щодо уточнення (зменшення) позовних вимог згідно яких вказує на те, що позивач не ставить під сумнів та не просить визнати незаконним рішення яким її було призначено на цю посаду, а також не просить скасувати реєстраційну дію, то для проведення реєстраційної дії, в Єдиному державному реєстрі щодо змін інформації про керівника ТОВ «СІМУГЕР» необхідно подати документи до реєструючого органу відповідно до п.п.1, 2, 7 ч.4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Державний реєстратор не встановлює права і обов`язки для суб`єктів господарювання і не проводить реєстраційні дії від власного імені. Права і обов`язки сторони набувають на підставі рішення засновника (засновників), а реєстраційні дії проводяться державним реєстратором тільки на підставі визначеного законодавством переліку документів. Звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу, що вона зверталася до суб`єктів державної реєстрації з відповідним пакетом документів, передбаченим законом, та отримувала відмову в проведенні державної реєстрації. А відтак, враховуючи позицію Верховного суду від13.02.2018 року №361/7567/15-а про те, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань які законодавством віднесені до компетенції цього органу, позовні вимоги в частині внесення змін в єдиний державний реєстр є безпідставними та необґрунтованими та такі, що не підлягають задоволенню.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиція суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд встановив, що відповідно до наказу №3-к/2017 від 10 лютого 2017 року ТООВ «СІМУГЕР», ОСОБА_1 з 11.02.2017 року прийнята на посаду юриста ТОВ «СІМУГЕР» (а.с.17).

Згідно протоколу №15 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідністю «СІМУГЕР» від 10 квітня 2017 року, ОСОБА_1 призначено підписантом ТОВ «СІМУГЕР» та уповноважено представляти Товариство у правовідносинах з третіми особами, надано право вчиняти від імені Товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори, внутрішньовідомчі документи та здійснювати представництво від імені юридичної особи без довіреності (підписант), за виключенням права вчиняти від імені юридичної особи фінансові операції, операцій з розпорядження коштами, що знаходяться на рахунках ТОВ «СІМУГЕР» (а.с.90-92).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 , зазначена як підписант (не може здійснювати будь-які грошові операції) Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР» (а.с.13-16).

Наказом №10-к/2017 від 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади юриста ТОВ «СІМУГЕР» за угодою сторін, відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.22).

Згідно заяв від 29.11.2017 року та 11.11.2019 року, ОСОБА_1 зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР» про виключення її, з числа підписантів ТОВ «СІМУГЕР» () (а.с.24, 28).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».

Відповідно до статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, спосіб захисту прав та інтересів особи повинен бути ефективним, тобто забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Виконавчим органом товариства є Директор.

Відповідно до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до переліку осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, включено: керівника - Генчера Мурата та підписанта - ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 30 Закону України «Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю», до компетенції загальних зборів часників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.

Таким чином, виключно загальними зборами учасників можуть бути призначені та звільнені директори (одноосібні виконавчі органи), в тому числі підписанти.

За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст.ст.58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву керівника (підписанта) Товариства на звільнення за власним бажанням, в т. ч. і виключення з числа підписантів, кореспондує обов`язок учасників Товариства провести загальні збори, розглянути заяву підписанта про виключення з числа підписантів Товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, та яку виключено на підставі Закону № 2275-VIII від 06.02.2018), вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Частиною 2 статті 145 ЦК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, та яку виключено на підставі Закону № 2275-VIII від 06.02.2018) визначено, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства.

Згідно з пунктом 13 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та 'номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Статтею десятою Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 1 частини 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи вдаються такі документи, зокрема, заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 № 3268/5 «Про твердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» затверджено форму заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Форма 3).

Так, відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

За приписами ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ведення Єдиного державного реєстру та внесення до нього відомостей покладено на державних реєстраторів.

У частині першій статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Разом з тим, виходячи зі змісту вимоги про внесення змін, позивач не лише не зазначила, в чому полягає порушення таких її прав, але й по суті, просить суд підмінити собою інший орган державної влади та перебирати на себе його повноваження щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, чого процесуальним законодавством не передбачено.

Наведене повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18, провадження № 61-49113св18. У вказаній постанові суд визначив, що суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.

Висновки за результатами розгляду справи.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, як вбачається із позовної заяви, позивач просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, у зв`язку із відмовою позову судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМУГЕР», третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, виключення з числа підписантів юридичної особи та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ДСА України судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.06.2020.

Суддя І.Р. Волоско