Справа № 490/1956/20
н/п 2/490/3035/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
24 червня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 06.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області - повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки на час надходження позовної заяви ОСОБА_1 та заяви на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 09.04.2020 року Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала роботу, відтак відсутні правові підстави для звернення до суду в системі «Електронний суд», що унеможливлює прийняття судом заяви з додатками саме в електронній формі.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15.06.2020 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Справа отримана суддею Черенковій Н.П. 24.06.2020 року.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.
Відповідно до ч. 1ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Крім того, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.
Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Вимога безсторонності згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Булах проти України», «Салов проти України» та ін.) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції, суддею Черенковою Н.П. фактично висловлено свою думку щодо неможливості прийняття до провадження вказаної позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Враховуючи викладене з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час вирішення питання при відкритті провадження у справі, проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/1956/20.
Керуючись ст.ст.36, 39, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
У Х В А Л И В:
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/1956/20 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова