П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Київ

Справа №363/5222/18

Резолютивна частина постанови оголошена 10 червня 2020 року

Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт»

Справа №363/5222/18
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2929/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Баличева М.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області, ухваленого в складі судді Баличевої М.Б. 11 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕСТАНДАРТ» про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій просив визнати недійсним Договір комісії № 184Д/2015 від 08 травня 2015 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» та ОСОБА_1 ; витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04 липня 2015 року громадянин Литовської Республіки ОСОБА_1 видав довіреність, яка була видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Підгаєцьким .А.І. та зареєстрована в реєстрі за № 542, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси, зокрема, захисту його прав та законних інтересів як власника транспортного засобу - автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , а також з питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженню (в тому числі з правом відчуження) вищезазначеного автомобіля. Так, ОСОБА_4 звернувся до МРЕВ № 2 в м. Києві для переоформлення права власності на вищевказаний автомобіль, за попередньою усною згодою з позивачем, де ОСОБА_4 дізнався, що у травні 2015 року ОСОБА_2 шляхом підробки документів, незаконно переоформив право власності на вказаний автомобіль у МРЕВ № 1 в м. Києві. Після зміни власника автомобіля реєстраційний номер транспортного засобу марки MITSUBISHI GRANDIS» змінився з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 . ОСОБА_1 не був присутній при переоформленні автомобіля на іншого власника та не надавав згоди на переоформлення автомобіля ОСОБА_2 та жодних довіреностей на розпорядження вказаним автомобілем, окрім тієї, що видав ОСОБА_4 не надавав. На підставі вказаного, ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Вишгородського району із заявою про злочин, за результатами якої було відкрито кримінальне провадження № 0000163 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2015 року. В рамках даного кримінального провадження слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області було накладено арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Таким чином, оскільки договір комісії № 184Д/2015 від 08 травня 2015 року та акт приймання - передачі до договору комісії № 183Д/2015 від 08 травня 2015 року не були підписані власником автомобіля ОСОБА_1 , то вказаний договір комісії є недійсним, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» не було уповноважено власником автомобіля ОСОБА_1 на укладення договору купівлі - продажу транспортного засобу № 184Д/2015 від 08 травня 2015 року. Таким чином, відчуження автомобіля було здійснено поза волею власника автомобіля, особою, яка не мала повноважень від власника на продаж такого автомобіля. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕСТАНДАРТ» про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Крикуновим О.В . , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Крикунов О.В., підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача адвокат Терехов М.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач ТОВ «Рівнестандарт» в судове засідання не з`явився, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.208), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання недійсним договору комісії №184Д/2015 від 08 травня 2015 року, який укладено між ТОВ ТОВ «Рівнестандарт» та ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст.77-78 ЦПК України.

Про те, колегія суддів не погоджується з таким висновокм суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 травня 2015 року між ТОВ «Рівнестандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір комісії № 184Д/2015, відповідно до умов якого ТОВ «Рівнестандарт» приймає для здійснення комісійного продажу транспортний засіб - «MITSUBISHI GRANDIS 2.4», номер кузова НОМЕР_2 , за ціною продажу вказаного транспортного засобу 55 000 гривень, розміром комісійної винагороди 70 гривень, у тому числі ПДВ 11,67 гривень.

08 травня 2015 року між ТОВ «Рівнестандарт» та ОСОБА_1 було укладено акт приймання - передачі № 184Д/2015 до договору комісії від 08 травня 2019 року відповідно до якого ОСОБА_6 передав транспортний засіб «MITSUBISHI GRANDIS 2.4», номер кузова НОМЕР_2 на умовах продажу, визначених у договорі комісії. ОСОБА_1 засвідчує факт передачі транспортного засобу Покупцю, а також факт здійснення Покупцем повного розрахунку з ним за продаж такого транспортного засобу. Розмір комісійної винагороди 70 гривень, у тому числі ПДВ 11,67 гривень. Цей акт є невід`ємною частиною договору комісії від 08 травня 2015 року.

08 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір № 184Д/2015 купівлі - продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS 2.4», номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 55 000 гривень.

Відповідно до довідки - рахунку серія ААЕ від 08 травня 2015 року, яка видана ТОВ «Рівнестандарт», ОСОБА_2 придбав автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS 2.4», номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 55 000 гривень.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 на автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 вбачається, що реєстрація транспортного засобу відбулася 12 травня 2015 року, власником якого вказаний ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин Литовської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноважив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04 липня 2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Підгаєцьким А.І. та зареєстрована в реєстрі за № 542 на представлення інтересів ОСОБА_7 , зокрема, захисту його прав та законних інтересів як власника транспортного засобу - автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , а також з питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженню (в тому числі з правом відчуження) вищезазначеного автомобіля.

Статтею 1011 ЦК України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

12 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про злочин до прокурора Вишгородського району Київської області та зазначивє в ній про те, що він придбав за генеральною довіреністю автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску за 14 500 доларів США у громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 . В подальшому колишній водій ОСОБА_8 в травні 2015 року шляхом підробки підпису в довідці - рахунку незаконно переоформив право власності на вказаний автомобіль на себе, довідку - рахунок оформлювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт». Перереєстрація права власності відбулася в МРЕО у м. Києві, після чого власником став ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 03 грудня 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що у липні 2015 року останній придбав по генеральній довіреності № НОМЕР_6 від 04 липня 2015 року автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у свого знайомого ОСОБА_8 , оскільки він переїжджав до Литви, за 14 500 доларів США. На той момент вказаний автомобіль перебував у ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 надав йому автомобіль у тимчасове користування. Коли ОСОБА_4 поїхав до МРЕО № 2 у м. Києві для того, щоб переоформити автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS» на себе, то дізнався, що у травні 2015 року ОСОБА_2 , шляхом підробки підпису у довідці - рахунок, незаконно переоформив право власності на вказаний автомобіль. Довідку - рахунок оформляло ТОВ «Рівнестандарт». Перереєстрація відбувалась в МРЕО № 1 у м. Києві. Після зміни власника реєстраційний номер змінився з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 . На даний час автомобіль знаходиться у ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу допиту свідка від 30 січня 2016 року ОСОБА_1 вбачається, що у 2008 року він придбав автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . У травні 2015 року він надав зазначений транспортний засіб у тимчасове користування ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У липні 2015 року він зібрався виїхати до Литви для постійного проживання, тому продав по генеральній довіреності №42588084НАН483836 від 04 липня 2015 року автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , своєму знайомому ОСОБА_4 . Через деякий час ОСОБА_4 повідомив його, що він хотів переоформити вказаний автомобіль на себе, однак коли він приїхав до МРЕВ № 2 у м. Києві, то дізнався, що у травні 2015 року ОСОБА_2 , шляхом підробки підпису у довідц- рахунок, незаконно переоформив право власності на вказаний автомобіль. Довідку - рахунок оформляло ТОВ «Рівнестандарт». Перереєстрація відбувалась в МРЕО № 1 у м. Києві. Після зміни власника реєстраційний номер змінився з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 . ОСОБА_1 зазначив, що не був присутній при переоформленні автомобіля на іншого власника та не надавав згоду на переоформлення вказаного автомобіля ОСОБА_2 .

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000163, внесеного до ЄРДР 13.11.2015 року про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_9 . Київського НДЕКЦ МВС України від 12 квітня 2017 року № 8-4/544 підпис в графі «Комітент» в договорі комісії № 184Д/2015 від 08 травня 2015 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис в графі «Комітент» в акті приймання - передачі до договору комісії № 184Д/2015 від 08 травня 2015 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.21-28).

Вказаний висновок експерта, колегія суддів вважає належним і допустимим доказом у справі.

За таких обставин, оскільки підпис в договорі комісії №184Д/2015 від 08 травня 2015 року виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою, колегія суддів вважає що позов в частині визнання договору комісії №184Д/2015 недійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчуджене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Згідно з п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_1 не виявляв волі на здійснення ТОВ «Рівнестандарт» продажу автомобіля ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 має право на захист свого порушеного права власності на транспортний засіб, шляхом його витребування. Таким чином позовні вимоги в частині витребування автомобіля обґрунтованими.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04.07.2018 року у справі №653/1096/16-ц, позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а також позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, можуть бути пред`явлені протягом періоду порушення права власності, яке визначається триваючим.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 не підписував Договір комісії №184Д/2015 від 08 травня 2015 року, про існування даного правочину, який є предметом даного спору, дізнався після проведеної почеркознавчої експертизи 12 квітня 2017 року, яка була проведена на підставі постанови слідчого Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Поперєва Л.Д. від 13 березня 2017 року.

З позовною заявою про визнання Договору комісії недійсним позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 18 грудня 2018 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого ст.257 ЦК України, а відтак підстави вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності - відсутні.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідачі на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Визнати недійсним Договір комісії №184Д/2015 від 08 травня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» та ОСОБА_1 .

Витребувати від ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_8 ) автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнестандарт» (Рівненська область м.Рівне, вул.Князя Володимира, 28 Б оф.32 р/р НОМЕР_9 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805, Код ІПН 65) по 1762 гривні судових витрат з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна