Справа № 572/3701/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/3701/19 за позовом ОСОБА_2 до ВИРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Сарненського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки (паї), загальною площею 3,33 га., розташовані на території Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державних актів на право власності на землю серії РВ №049283 та серії РВ № 049284 від 8 листопада 2003 року - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В поданій позовній заяві позивачем вказано, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її матір`ю, яка була зареєстрована та постійно проживала у с.Вири Сарненського району Рівненської області. За життя ОСОБА_3 мала на праві власності земельні ділянки загальною площею 3,33 га., розташовану на території Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, право власності на які підтверджується Державними актами на право власності на землю серії РВ № 049283 та серії РВ № 049284 від 8 листопада 2003 року.

Вказані вище земельні ділянки спадкодавець за життя заповіла позивачеві - ОСОБА_2 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки у заповіті містилось розпорядження щодо сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0201068 .

Таким чином, позивач не має можливості реалізувати свої права на спадкове майно, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду.

В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачем - Вирівською сільською радою, суду подано письмову заяву за підписом сільського голови, згідно із якою відповідач визнає заявлені позивачем вимоги, заперечень не має.

Сторонами заявлено клопотання про розгляд даної справи у їх відсутності, які судом задоволені.

Інших клопотань заявлено сторонами не було.

Так, правовідносини між сторонами виникли із права на спадкування.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Копії Державних актів серії РВ №049283 та серії РВ № 049284 від 8 листопада 2003 року, надані суду позивачем, доводять, що ОСОБА_3 на праві власності належали земельні ділянки, розташовані на території Сарненського району в Рівненській області, площею, відповідно, 2,21 га. та 1,12 га., з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вказані обставини підтверджуються додатково витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо цих ділянок. З огляду на наведене, суд вважає, що вказане майно належало ОСОБА_3 на законних підставах.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Вири Сарненського району Рівненської області.

Із копії заповіту, посвідченого 22 березня 2000 року Вирівською сільською радою Сарненського району Рівненської області, наданого до позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0201068 , виданий 17 червня 1997 року, своїй дочці - ОСОБА_2 .

Копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 9 січня 1971 року, досліджена судом, доводить, що ОСОБА_3 дійсно є матір`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері - на підставі 1235 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1268, 1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, що підтверджується наданою позивачем копією постанови державного нотаріуса від 31 жовтня 2019 року про відмову позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Отже, в суді встановлено належність спадкодавцеві земельних ділянок, право на які посвідчено Державними актами серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 від 8 листопада 2003 року та доведено факт прийняття спадщини позивачем після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Однак, позивач не може оформити спадщину через наявність в заповіті розпорядження заповідача стосовно сертифікату на земельні ділянки, а тому, враховуючи той факт, що відповідно до заповіту заповідач розпорядився на користь позивачів земельною часткою (паєм), яка на той момент посвідчувалась сертифікатом, що, відповідно до ст.1218 ЦК України входить до складу спадщини - вимоги позивача є обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителькою АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ВИРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Сарненського району Рівненської області (с.Вири вул.Центральна,2а Сарненського району Рівненської області, ) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки (паї), загальною площею 3,33 га., розташовані на території Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державних актів на право власності на землю серії РВ №049283 та серії РВ №049284 від 8 листопада 2003 року - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: