П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 221/8244/18

Номер провадження 22-ц/804/409/20

24 червня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів - Биліни Т.І., Принцевської В.П.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Афродіта»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Афродіта» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Писанець Н.В., повний текст якого виготовлено 03 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Афродіта» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Афродіта» (далі: ТОВ «Афродіта») звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, укладений між Приватним підприємством «Фермер» (далі: ПП «Фермер»), правонаступником якого є ТОВ «Афродіта», та ОСОБА_1 , договір оренди землі від 04 січня 2007 року №33. До закінчення підготовчого засідання, позивач збільшив розмір позовних вимог та також просив визнати укладеною між ТОВ «Афродіта» та ОСОБА_3 додаткову угоду (у запропонованій редакції) до договору оренди землі від 04 січня 2007 року №33 про поновлення вказаного договору.

Позовну заяву мотивовано тим, що 04 січня 2007 року між ПП «Фермер» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №33, державна реєстрація якого відбулась 03 вересня 2008 року. За змістом вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Петрівської сільської ради та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯА №994638 від 11 вересня 2006 року. Загальна площа вказаної земельної ділянки складає 11,980 га, в тому числі ріллі 11,730 га :02:000:0676; багаторічних насаджень 0,10 га :03:000:0679, пасовищ - 0,15 га :02:000:0930. Строк дії договору визначений у 10 років.

Позивач зазначав, що весь період оренди земельної ділянки він належним чином виконував свої обов`язки за договором, тому бажаючи скористатись своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, надіслав відповідачу лист-повідомлення за вих. № 258 від 27 листопада 2017 року про намір поновити договір на новий строк і на тих же умовах. Цей лист, до якого було додано проект угоди про поновлення договору, було надіслано відповідачу 05 грудня 2017 року, що підтверджується списком № 2296 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. В свою чергу, орендодавець на даний лист не відреагувала, а протягом одного місяця після закінчення строку договору до позивача не направила лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Після закінчення строку дії договору оренди ТОВ «Афродіта» продовжує користуватися цією земельною ділянкою, вчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату на умовах, визначених договором, виконує інші обов`язки покладені на нього договором. Позивач вважав, що за таких обставин вказаний договір оренди земельної ділянки від 04 січня 2007 року підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. У зв`язку з викладеним просив позов задовольнити.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ТОВ «Афродіта» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення Волноваського районного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, а тому зробив помилковий висновок про відсутність підстав для поновлення договору оренди землі, укладеного між сторонами. Зокрема місцевий суд не звернув уваги на те, що представник відповідача ОСОБА_4 не був уповноважений на написання заперечень щодо поновлення договору, оскільки з нотаріально посвідченої довіреності від 23 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 тільки підписувати від її імені договори оренди земельної ділянки. Таким чином даний лист не може вважатись листом-повідомленням про наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі.

Своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Афродіта» Хачхарджи Є.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2007 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ПП «Фермер» (орендарем), правонаступником якого є ТОВ «Афродіта», укладено договір оренди землі № 33, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 11,980 га, в тому числі ріллі 11,730 га :02:000:0676; багаторічних насаджень 0,10 га :03:000:0679, пасовищ - 0,15 га :02:000:0930. Строк дії договору визначений у 10 років (а.с 9). Даний договір зареєстровано у Волноваському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 03 вересня 2008 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 067 (а.с.16)

До закінчення дії договору оренди зелі ТОВ «Афродіта» направило орендодавцю лист-повідомлення №258 від 27 листопада 2017 року про переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк (а.с27).

Не маючи наміру продовжувати договір оренди з позивачем, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до ТОВ «Афродіта» з відповідним листом від 09 вересня 2018 року, яке було отримано адресатом 19 вересня 2018 року, згідно наданого суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с 86,87).

14 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем було укладено новий договір оренди спірної земельної ділянки, який зареєстровано Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області 16 жовтня 2018 року, про що також свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Апеляційним судом встановлено, що 04 січня 2007 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ПП «Фермер», як орендарем, правонаступником якого є ТОВ «Афродіта», укладено договір оренди землі № 33, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 11,980 га, в тому числі ріллі 11,730 га :02:000:0676; багаторічних насаджень 0,10 га :03:000:0679, пасовищ - 0,15 га :02:000:0930. Строк дії договору визначений у 10 років (а.с 9-10). Даний договір зареєстровано у Волноваському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 03 вересня 2008 року, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 067 (а.с.16)

Пунктом 3.1 договору оренди землі від 04 січня 2007 року передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

ТОВ «Афродіта» до закінчення строку дії договору оренди землі від 04 січня 2007 року направило орендодавцю ОСОБА_1 лист-повідомлення №258 від 27 листопада 2017 року про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк з додаванням до листа-повідомлення проекту додаткової угоди до договору оренди землі (а.с27).

В свою чергу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «Афродіта» з листом від 09 вересня 2018 року, яке було отримано адресатом 19 вересня 2018 року, про наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі. До листа були додані викопіювання земельної ділянки, копія державного акту на землю, копія довіреності, копії паспортів та довідок ІНН ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с 85-87).

14 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ОСОБА_2 як орендарем, було укладено новий договір оренди спірної земельної ділянки, який зареєстровано Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області 16 жовтня 2018 року, про що також свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права(а.с.89-90, 81).

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, яка передбачає, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Встановлено, що позивач направив орендодавцю повідомлення про намір продовжити дію договору оренди з проектом додаткової угоди, а відповідач-орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору своїм листом від 09 вересня 2018 року повідомив позивача про небажання продовжувати договір оренди землі на новий строк та просив не обробляти земельну ділянку після закінчення строку договору оренди (03 вересня 2018 року).

Наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23 червня 2020 року (справа № 582/1679/18).

Доводи апеляційної скарги про те, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 не був уповноважений на написання заперечень щодо поновлення договору оренди землі є неспроможними, з огляду на те, що ОСОБА_1 не заявляла про перевищення ОСОБА_4 повноважень, а укладення в подальшому нового договору оренди спірної земельної ділянки свідчить про те, що ОСОБА_4 діяв у відповідності до домовленості з відповідачем. Також наявність домовленості між відповідачем та ОСОБА_4 про написання заперечень щодо поновлення договору оренди вбачається з листа ОСОБА_1 від 20 листопада 2019 року, направленого на адресу місцевого суду (а.с.80).

Інші доводи апеляційної скарги є також необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, обґрунтовано виходив з того, що переважне право ТОВ «Афродіта» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна зі складових юридичних фактів, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв ТОВ «Афродіта» про небажання поновлювати договір оренди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Афродіта» залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді

Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року

Суддя: