Ухвала

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 753/20980/16-ц

провадження № 61-38162св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий О. С., про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано недійсною фразу «укладати будь-які правочини на власний розсуд» у пункті 4 довіреності від 20 липня 2016 року, виданої ОСОБА_3 в порядку передоручення ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Малим О. С. у м. Києві, номер у реєстрі нотаріальних дій 1072.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , частки засновника (учасника) у статутному капіталі СТОВ «Ф-МАТІС».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Судуіз касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року залишити в силі.

У червні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до Верховного Судуіз касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано її матеріали. Зупинено дію постанови Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційні скарги у цій справі подані у червні 2018 року, а тому вони підлягають розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Згідно зі статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійовича, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами на 08 липня 2020 року.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний