П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 368/589/19

Номер провадження 22-ц/824/4210/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Поліщук Н. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А..,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Закаблук О. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано, зокрема, тим що 27 жовтня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна донька ОСОБА_3

06 квітня 2006 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого позивач повторно вийшла заміж та на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки та не надає матеріальної допомоги на її утримання, остання ж в свою чергу проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні.

Позивач зазначає, що за наявною у неї інформацією, відповідач працює та отримує заробітну плату, аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших дітей чи непрацездатних батьків на своєму утриманні немає, в зв`язку з чим може фінансово утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2019 року (а.с. 61 - 70) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, який встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний вік, починаючи з дня подання позовної заяви - з 16 травня 2019 року, до повноліття ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам ст.. 263 ЦПК України, просив скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 1 152 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено право скаржника брати участь у розгляді даної справі. Так, останнім було подано заяву про призначення справи в режимі відеоконференції, разом з тим, в задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено, оскільки на думку суду, віддаленість місця проживання відповідача не може бути підставою для проведення судового засідання в режимі відеоконференції. На думку скаржника такі дії свідчать про зацікавленість суду у вирішенні справи на користь позивача.

Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не взято до уваги його пояснення викладені у відзиві та документи на підтвердження розміру його заробітної плати.

Скаржник зазначає, що 06 квітня 2006 року шлюб між ним та позивачем було розірвано. Протягом всього часу з дня припинення подружнього життя відповідач систематично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітньої доньки. У квітні 2019 року скаржник повідомив позивача про те, що у зв`язку з його тимчасовою відсутністю в місті, він надасть кошти на утримання дитини після того, як повернеться. Разом з тим, 16 квітня 2019 року позивачем було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання їх спільної доньки. Так, судом першої інстанції не надано належної оцінки вищевказаним обставинам, а оскаржуваним рішенням скаржника фактично було позбавлено коштів для проживання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2020 року поновлено скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, зупинено дію оскаржуваного рішення, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

10 лютого 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , з відповідним підтвердженням про направлення його відповідачу. З відзиву вбачається, що за час перебування у сторін шлюбі у них народилась спільна донька, яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні останньої.

Враховуючи, що відповідач є працездатним, він може у повній мірі сплачувати аліменти на утримання спільної доньки.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Іванова В. О. підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просила її задовольнити, з підстав викладених у ній.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у зв`язку з чим, колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останньої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач і відповідач мешкають окремо, їх спільна дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач особа працездатного віку, працевлаштований, а тому наявні підстави для стягнення з останнього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено в ході судового розгляду, 27 травня 1980 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 (а.с. 07, 10).

06 квітня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 08).

Згідно довідки № 627 від 15 травня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_3 перебуває на утриманні ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до довідки № 64 від 18 вересня 2019 року виданої Слобідською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 є ученицею 10 класу Слобідської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Кагарлицького району Київської області (а.с. 38).

07 березня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 41-42).

Як вбачається з довідки № 1005 від 01 жовтня 2019 року про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у вищевказаному будинку проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 39).

01 березня 2017 року (а.с. 35) та 17 вересня 2019 року (а.с. 34) між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 3, згідно якого, останній працює не повний робочий день у автомайстерні «ФОП ОСОБА_8» та отримує заробітну плату у розмірі 50% мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , їх неповнолітня донька ОСОБА_3 залишилась проживати з позивачем. Позивач є особою працездатного віку, проте докази які б підтверджували її матеріальний стан матеріали справи не містять. Разом з тим, у матеріалах справи наявний договір дарування житлового будинку від 27 березня 2012 року (а.с. 41-42) згідно якого, позивач прийняла в дарунок житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Слобода Кагарлицького району Київської області. Відповідач в свою чергу є також особою працездатного віку, має офіційне працевлаштування в автомайстерні «ФОП ОСОБА_8» з неповним робочим днем та з заробітною платою у розмірі 50 % мінімальної заробітної плати (а.с. 34, 35), докази наявності в останнього на праві власності рухомого чи не рухомого майна, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи також вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано у квітні 2006 року, а з позовною заявою про стягнення аліментів позивач звернулась лише в травні 2019 року. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що до 2019 року відповідач добросовісно виконував свої батьківські обов`язки по утриманню дитини, що також підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

Так, враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, положення ст.. 182 СК України, те, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а також те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку є мінливою величиною, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини та ухваленням нового судового рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Н. В. Поліщук

О. В. Шахова