ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ

справа № 759/15719/19

провадження № 22-ц/824/6205/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сушко Л.П., Сліпченка О.І.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у складі судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» до Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття», ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» звернувся до суду з позовом до Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут XXI століття», ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 21.10.2017 року між ОСОБА_1 та Благодійною організацією «Благодійний фонд «Добробут XXI століття», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за N64.

15 січня 2020 року позивач в порядку ст. 116 ЦПК України звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, яку мотивував тим, що однією з підстав позову є те, що фіктивний договір іпотеки від 21 жовтня 2017 року забезпечував неіснуюче зобов`язання за договором позики від 21 жовтня 2017 року, який в дійсності не був укладений, оскільки передачі суми позики 400000 грн. ОСОБА_1 до Благодійній організації не відбулось.

ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» зазначає, що подання доказів, які підтверджують безгрошовість договору позики від 21 жовтня 2017 року для позивача є утрудненим, оскільки витребувані документи є інформацією з обмеженим доступом.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року заяву ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» про забезпечення доказів задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач БО «Благодійний фонд «Добробут XXI століття» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, оскільки остання постановлена за відсутності доказів того, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, ухвала районного суду від 23 січня 2020 року про забезпечення доказів, які містять банківську таємницю та інформацію з обмеженим доступом, що підлягають знищенню з 21 жовтня 2020 року, постановлена з дотриманням вимог ст. 116 ЦПК України з метою об`єктивного встановлення усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» та ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, представника позивача ТОВ Офіс Сервіс Люкс», який просив відмовити у задоволенні скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд виходив з того, щоподання доказів, що підтверджують безгрошовість Договору позики від 21.10.2017 р. для позивача є утрудненим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Положеннями ч.1 ч.4 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З позовної заяви слідує, що позивач ТОВ Офіс Сервіс Люкс» звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, посилаючись на те, що договір іпотеки від 21 жовтня 2017 року забезпечував неіснуюче зобов`язання за договором позики від 21 жовтня 2017 року, який в дійсності не був укладений, а тому зазначені у заяві про забезпечення доказів документи необхідні для підтвердження того, що передачі суми позики ОСОБА_1 до Благодійній організації не відбулось.

За приписами чинного процесуального законодавства України необхідно виходити з принципу змагальності цивільного процесу, зокрема. викладених у приписах ст. 12 ЦПК України, за яким кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 п. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наявність спору, обставини, що підлягають доказуванню, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено заяву про витребування доказів.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Благодійної організації «Благодійний фонд «Добробут ХХІ століття» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді :