КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 368/547/19 Головуючий у І інстанції Шевченко І.І.
Провадження №22-ц/824/6342/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Кагарлицька міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_2 про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

у травні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні нею земельною ділянкою площею 0,05 га для ведення городництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_4 і ОСОБА_5 здійснювати будь - які дії на вказаній земельній ділянці, у тому числі здійсненні оранки, культивації, розкидання добрив, посіву, внесення гербіцидів, міжрядного обробітку, збирання врожаю, протягом строку дії договору оренди земельної ділянки від 01.07.2015 року з урахуванням термінів його продовження, укладеного між ОСОБА_2 та Кагарлицькою міською радою. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що 01 липня 2017 року між ОСОБА_2 та Кагарлицькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого, Кагарлицька міська рада на підставі рішення № 575-08-ХІІІ-УІ від 30.04.2015 року передала їй в оренду земельну ділянку площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення

городництва.

На даний час вона добросовісно користується цією земельною ділянкою, сплачує щорічну орендну плату, що підтверджується листом Кагарлицької міської ради від 01.04.2019 року № 583/02-19.

Однак, її сусідка - ОСОБА_1 вважає, що вказана вище земельна ділянка належить саме їй, а тому остання безперешкодно потрапляє на земельну ділянку, обробляє її, займається там городництвом, засіює земельну ділянку різноманітними рослинними культурами вже на засіяні раніше позивачкою рослинні культури, попри всі заборониостанньої.

Наразі спір щодо даної земельної ділянки вже триває понад три роки, з приводу чого вона змушена була неодноразово звертатися як до правоохоронних органів, так і до Кагарлицької міської ради із різноманітними заявами про порушення з боку відповідача її прав, як орендаря земельної ділянки.

Звернення з листами від 10.07.2018 року, 17.03.2017 року та 02.04.2019 року до Кагарлицького ВП відносно самовільного захвату відповідачем земельної ділянки не дали жодного результату, зокрема листами від 03.08.2018 року, від 08.08.2018 року та від 12.04.2019 року їй була надана порада звернутися до суду для вирішення земельного питання.

Заперечуючи проти заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Кагарлицької міської ради від 30.04.2015 р № 575-08-LXIII-VІ, згідно якого було вирішено передати в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки між Кагарлицькою міською радою Київської області та відповідачем від 01.07.2015 р.;

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні її земельною ділянкою площею 0,02 га під городництво, яка розташована в межах Кагарлицької міської ради за адресою АДРЕСА_3 (на березі ставка);

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 101 000 гривень.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що оспорюваним рішенням та договором оренди порушено її право користування земельною ділянкою.

Так, ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу №1 від 29.01.1991 р. колгоспників колгоспу ім. Леніна їй було виділено земельну ділянку під город площею 0,02 га по АДРЕСА_3 (біля ставу).

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №166 від 29.11.1995 р. їй було надано у довгострокове користування земельну ділянку під городництво площею 0,02 га по АДРЕСА_3 (біля ставу).

Рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 53 від 22.04.1999 р. їй продовжено термін оренди земельної ділянки під городництво площею 0,02 га по АДРЕСА_3 (на березі ставка) терміном на 3 роки.

Рішенням II сесії 24 скликання Кагарлицької міської ради №19-ІІ-24 від 29.05.2002 р. їй було продовжено термін оренди земельної ділянки під городництво площею 0,02 га по АДРЕСА_3 (на березі ставка) терміном на 25 років.

На підставі вказаних рішень між нею та Кагарлицькою міською радою було укладено договори оренди земельної ділянки від 07.04.1997 р., 15.03.1999 р. та 05.04.2002 р.

Користуючись земельною ділянкою протягом усього часу, ОСОБА_1 сплачувала орендну плату за земельну ділянку. На даний час у неї збереглись квитанції про сплату орендної плати з 1998 по 2019 роки.

Із матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 їй стало відомо, що рішенням Кагарлицької міської ради від 30.04.2015 р №575-08-LXIII-VІ було вирішено передати відповідачу земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення між відповідачем та Кагарлицькою міською радою 01.07.2015 р. було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого відповідачу було передано в тимчасове користування вищевказану земельну ділянку терміном 1 рік.

ОСОБА_1 вважає, що строк оренди земельної ділянки, наданої ОСОБА_2 в користування, закінчився 01.07.2016 р., а тому на даний час відповідач не має будь-якого права на користування земельною ділянкою площею 0,05 га по АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що рішення міської ради та договір оренди були прийняті та укладені з порушення норм діючого законодавства України, зокрема без дотримання конкурентних засад (земельних торгів), а тому підлягають скасуванню та визнанню недійсним.

У зв`язку з порушенням відповідачем її прав як суміжного землевласника та власника житлового будинку, вона зазнала моральних переживань та страждань в результаті того, що постійно відчуває сильне душевне хвилювання через протиправні дії відповідача та створення перешкод у доступі до земельної ділянки. Позивач почала відчувати незручності та докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Моральні та фізичні страждання спричинили погіршення емоційного та психологічного стану та стану її здоров`я. Через що вона вимушена купувати та приймати ліки для стабілізації свого самопочуття та здоров`я.

Виходячи з обсягу та характеру моральних, психологічних та фізичних страждань вона оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Через протиправні дії відповідача вона змушена була відновлювати стан своєї земельної ділянки, зокрема прибирати сміття в розмірі 25 метрів кубічних. У зв`язку з чим, їй були понесені витрати на відновлення земельної ділянки в сумі 60 000 гривень.

Також, відповідачем було пошкоджено посіви огородини її, а саме гірчиця, просо-сорго. Відповідач протягом чотирьох років не допускала її до земельної ділянки та створювала перешкоди. Вказані витрати становили 1000 гривень.

Крім цього, відповідач протягом 4 років користувалась її земельною ділянкою, створюючи їй перешкоди. Тому, вона не могла використовувати земельну ділянку, що призвело до збитків на суму 40 000 гривень.

Розглянувши даний спір, Кагарлицький районний суд Київської області своїм рішенням від 22 січня 2020 року відмовив в задоволенні як основного, так і зустрічного позовів.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_2 про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, стягнення матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначила, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд не дав належної оцінки доводам, наведеним ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог. За своїм змістом апеляційна скарга фактично аналогічна змісту зустрічної позовної заяви.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22 січня 2020 року, також звернувся з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні основного позову, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 не заперечувала того факту, що користується спірною земельною ділянкою, оскільки вважає, що остання належить саме їй, а тому безперешкодно потрапляє на неї, обробляє, займається там городництвом, засіює земельну ділянку різноманітними рослинними культурами, попри заборони позивачки. Таким чином, твердження суду про не доведення належними та допустимими доказами порушеного права позивача є помилковим.

27 квітня 2020 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Вимоги, викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_2 , сторона відповідача не визнає. Зазначив, що ОСОБА_1 вважає себе законним користувачем земельної ділянки під городництво площею 0, 02 га по АДРЕСА_3 (на березі ставка) на підставі договору оренди від 05.04.2000 року, який не розірвано та продовжує свою дію. У зв`язку із зазначеним, вважає рішення Кагарлицької міської ради від 30.04.2015 р №575-08-LXIII-VІ незаконним, оскільки на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 передано у користування земельну ділянку, яка вже перебувала в оренді у ОСОБА_1 .

В судове засідання по розгляду апеляційних скарг з`явились представники ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Вони підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 з підстав, викладених у ній. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували.

Позивач за основним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, що у відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Таргоній Д.О., пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не доведено належними та допустимими доказами навність взаємного порушення їх прав, які би підлягали судовому захисту.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01 липня 2015 року між Кагарлицькою міською радою та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого Кагарлицька міська рада рішенням № 575-08-LXIII-VI від 30.04.2015 р. надає, а ОСОБА_2 приймає у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,05 га строком на один рік для ведення огородництва в АДРЕСА_1 . Даний договір був зареєстрований у книзі договорів оренди землі 01.07.2015 р. за № 49-1. На зворотній частині договору зазначено, що даний договір було продовжено на 2015-2018 р.р. та на 2019 р. (т. 1 а.с. 9).

Таким чином, встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 на момент звернення до суду із даним позовом являлась користувачем земельної ділянки для ведення огородництва площею 0, 05 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічної документації на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 до суду першої інстанції не надано.

Листом від 10.07.2018 р. № 1037/02-19 Кагарлицькою міською радою ОСОБА_2 повідомлено, що її заяви від 18.05.2018 року вх. № 370, від 22.06.2018 р. № 472, від 22.06.2018 р. № 501 були розглянуті на черговому засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та адміністративного устрою яке відбулося 27.06.2018 року. Згідно з пропозиціями даної комісії та беручи до уваги існуючий договір оренди земельної ділянки № 49-1 від 2015 року, що пролонгований на поточний 2018 рік шляхом сплати орендної плати, міська рада вважає її законним землекористувачем (орендарем) земельної ділянки для ведення городництва площею до 0,05 га, що розташована в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 16).

Кагарлицькою міською радою листом від 01.04.2019 р. підтверджено, що відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки № 49-1 від 2015 р. ОСОБА_2 регулярно сплачується орендна плата за використання земельної ділянки (т. 1 а.с. 10).

Щодо права користування ОСОБА_1 земельною ділянкою встановлено наступне.

Згідно з випискою з протоколу № 1 зборів уповноважених колгоспників ім. Леніна від 29.01.1991 р. згідно з поданою заявою було вирішено виділити земельну ділянку в розмірі 0,02 га ОСОБА_1 під огород по вул. Зеленського з вільного присадибного фонду колгоспу (т. 1 а.с. 41).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 166 від 29.11.1995 р., розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було вирішено зняти земельну ділянку з гр. ОСОБА_1 в розмірі 0,02 га по АДРЕСА_3 біля ставу / в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка входить в водоохоронну зону, відмовлено гр. ОСОБА_8 в виділенні земельної ділянки по АДРЕСА_3 в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка являється водоохоронною зоною. Гр. ОСОБА_8 постійно засмічує дану земельну ділянку. Надати гр. ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі 0,02 га по АДРЕСА_3 біля ставу/ в короткострокове користування. Схил який прилягає до цієї земельної ділянки, утримувати в належному стані. Надати гр. ОСОБА_1 земельну ділянку в довгострокове користування в розмірі 0,09 га по АДРЕСА_3 для обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу міської Ради (т. 1 а.с. 42).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 53 від 22.04.1999 р., розглянувши заяву ОСОБА_1 було вирішено продовжити термін договору оренди земельної ділянки площею 0,02 га ОСОБА_1 під огородництво по АДРЕСА_3 , терміном на три роки. Цим же рішення було зобов`язано ОСОБА_1 заключити договір оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 46).

29.05.2002 р. рішенням ІІ сесії XXIV Кагарлицької міської ради № 19-ІІ- XXIV«Про продовження терміну оренди земельної ділянки» було вирішено продовжити термін оренди земельної ділянки площею 0,02 га по АДРЕСА_3 під огородництво терміном на 25років. ОСОБА_1 до початку продовження терміну оренди скласти договір оренди земельної ділянки з міською радою. Дану земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням (т. 1 а.с. 47).

Листом №1571/02-19 від 04.10.2018 р. Кагарлицькою міською радою було повідомлено ОСОБА_2 про те, що її заява від 04.09.2018 року вх. № 689 була розглянута на черговому засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та адміністративного устрою, яке відбулося 01.10.2018 року. Згідно з пропозиціями даної комісії повідомили наступне, що рішення міської ради від 29.05.2002 року № 19-ІІ- XXIV «Про продовження терміну оренди земельної ділянки» втратило свою чинність в зв`язку з відсутнім та укладеним договором оренди земельної ділянки. Окремо повідомили, що дане рішення ніяк не стосується присадибної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_3 ) яка перебуває у її власності згідно державного акту на право приватної власності серія І-КВ загальною площею 0,247 га. Стосовно укладених та діючих договорів оренди земельної ділянки з гр. ОСОБА_1 , інформують, що такі договори оренди - відсутні (т. 1 а.с. 208).

Окрім того в матеріалах справи містяться три договори оренди земельної ділянки між Кагарлицькою міською радою та ОСОБА_1 від 07.04.1997 р., який зареєстрований за № 14 від 07.04.1997 р., від 15.03.1999 р., який зареєстрований за № 173 від 15.03.1999 р. та від 05.04.2000 р., який зареєстрований за № 926 від 05.04.2000 р. (т. 1 а.с. 223-225).

ОСОБА_1 технічної документації на належну їй на праві користування земельну ділянку до суду також подано не було.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земеьним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Земельним кодексом визначено поняття земельної ділянки - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Установлення меж земельної ділянки здійснюється шляхом межування земель.

Межування земель- комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка (стаття 1 Закону «Про землеустрій»).

Тобто межу земельної ділянки можливо визначити за встановленими межовими знаками. Саме у встановлених межах реалізується право на земельну ділянку.

Закону України «Про землеустрій» визначає також поняття плану земельної ділянки - це графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об`єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці

Згідно з частиною першою ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Усвою чергу, земельній ділянці, відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є їїідентифікатором у Державному земельному кадастрі (частини перша та друга ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Інформація про кадастрові номери земельних ділянок міститься винятково в Державному земельному кадастрі.

Відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами, зокрема, у формі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг з кадастру про земельну ділянку містить усі відомості проземельну ділянку, внесені до Поземельної книги (ст. 38 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Усвою чергу, Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості, зокрема, про кадастровий номер земельної ділянки (частина перша статті 25 зазначеного Закону).

Відповідно до положень частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

дата укладення та строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Абзацом 2 Розділу ІХ Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» визначено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Договір оренди земельної ділянки від 01.07.2015 року, укладений між Кагарлицькою міською радою та ОСОБА_2 не містить кадастрового номеру земельної ділянки. Плану земельної ділянки, а саме графічного зображення, що відображає місцезнаходження та зовнішні межі земельної ділянки, яка надається в оренду, або ж витягу з Поземельної книги до Договору також не додано.

Автоматизовану системуДержавного земельного кадастру запровадженоу 2013 році.

На сьогодні Державний земельний кадастр містить інформацію про сформовані та зареєстровані земельні ділянки, відомості про які внесено до нього на підставі відповідної документації із землеустрою, яка передбачена статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно пункту 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Відповідно пункту 115 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у землевпорядній організації.

Статтею 26 Закону України «Про землеустрій» визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідач ОСОБА_1 жодної технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, яка передана їй в оренду на підставі рішення ІІ сесії XXIV Кагарлицької міської ради № 19-ІІ- XXIV від 29.05.2002 р. «Про продовження терміну оренди земельної ділянки» - ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді - не надала.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 6 стаття 81 ЦПК).

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки ні позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 , ні позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами взаємне порушення їх права на користування земельними ділянками, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог обома сторонами.

За відсутності в матеріалах справи доказів, які дозволяють суду ідентифікувати земельні ділянки, що перебувають у сторін на праві користування, вирішення питання про усунення перешкод у користуванні цими земельними ділянками є передчасним.

Оскільки решта позовних вимог за первісним та зустрічним позовами носять похідний характер, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено і в їх задоволенні.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 22 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.