Справа № 310/633/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Морока С.М.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу №310/633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши в позові наступне:

Позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.07. 2003 року належить право класності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

В квартирі зареєстрована і проживала як член сім`ї його дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 30.10.2019 року за № 18723.

09.09 2016 року шлюб було розірвано, відповідачка 10.09.2016 року виїхала з квартири і стала проживати в належній їй кімнаті АДРЕСА_2 , залишаючись зареєстрованою в квартирі позивача.

Її реєстрація створює перешкоди в користуванні позивачем власністю, тому що позивач вимушений оплачувати за відповідача комунальні платежі, не має можливості оформити субсидію.

Відповідно до ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_2 не мешкає в належній йому квартирі більше одного року, так як виїхали з речами до належної їй кімнати в гуртожитку, до нього в квартиру приходить навідати дітей, що мешкають разом з ним, при чому приходить в той час коли він знаходиться на роботі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнали позовні вимоги, суду повідомила, що після розлучення з позивачем у 2016 році вона вимушено виїхала з квартири позивача, так як він створював неможливі умови для спільного проживання, пояснила, що постійно вона мешкає в гуртожитку в кімнаті, що належить їй разом з братом, що у відсутність позивача, в той час, коли він знаходить на роботі під час нічних чергувань, вона приходить до дванадцятирічного сина, який мешкає разом з позивачем, там інколи і ночує, але до повернення позивача з роботи покидає квартиру, щоби уникнути конфліктів з ним.

ОСОБА_2 підтвердила в судовому засіданні, що з 2016 року вона мешкає в належній їй кімнаті АДРЕСА_3 НОМЕР_1 АДРЕСА_4 , при цьому залишається зареєстрованою в квартирі, яка належить ОСОБА_1 , так як вважає що реєстрація за місцем мешкання її дітей є підставою для тимчасового її перебування в квартирі під час відвідування дітей.

Представник третьої особи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст. ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно свідоцтва про право власності (а.с. 6), квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої 30.10.2019 року №18723 виконкомом Бердянської МР, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 (а.с.8)

Відповідно акту про фактичне проживання від 28.12.2019 року, в спірній квартирі мешкає ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 в квартирі не мешкає (а.с.7)

Ці обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які суду повідомили, що ОСОБА_2 з 2016 року мешкає в кімнаті АДРЕСА_2 , а до квартири АДРЕСА_1 тільки навідується до свого сина ОСОБА_7 .

Той факт, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з березня 2016 року, вона сама зазначала у вересні 2016 року під час розгляду судом її позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зазначивши на той час, що вона мешкає від відповідача окремо, спору про майно з відповідачем не має (а.с.9)

Згідно зі ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності, а у відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Оскільки право користування є похідним від права власності, а відповідач не є членом сім`ї позивача - власника будинку, не проживає в будинку більше року.

За таких обставин, які суд вважає встановленими, ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.82, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, 150 ЖК УРСР та ст.15, 16, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд,

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 19.06.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області С. М. Морока