Справа № 175/3340/16
Провадження №175/1359/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушної Л.В.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна, -

в с т а н о в и в :

22.08.2016 року позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом в якому просила в порядку поділу майна подружжя, визнати земельну ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер -04-005-0055 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також житловий будинок АДРЕСА_1 особистою приватною власністю.

В обґрунтування позову зазначала, що з 05.07.1986 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, який наразі не розірваний. На підставі договору дарування від 06.06.2007 року вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28.11.2008 року земельна ділянка площею 0,14 га, за адресою: АДРЕСА_1 була передана їй. На підставі вказаного рішення сільської ради вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 923486 від 11.12.2009 року. Вказує, що починаючи з 2004 року вони з відповідачем проживають окремо, а тому з 2010 року по 2014 рік вона разом зі своїм сином за власні кошти реконструювали житловий будинок в результаті чого значно збільшили його площу, а 31.03.2014 року вона отримала свідоцтво про право власності на реконструйований будинок.

Після припинення шлюбних відносини сторони не змогли дійти згоди щодо поділу зазначеного майна, у зв`язку з чим просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати право особистої приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 .

03.03.2017 року відповідач подав до суду зустрічний позов, зазначивши, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстровану шлюбі, однак з 2016 року вони проживають окремо, а не з 2004 року, як це вказує відповідачка. З 2014 року по 2016 рік вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а в літку 2016 року Новицька залишила будинок. Вважає, що будинок не може бути її особистою власністю, оскільки жодної реконструкції будинку, отриманого нею за договором дарування не відбувалося, адже, старий будинок загальною площею 45.4 кв.м. було зруйновано, а його місці побудовано новий будинок, загальною площею 299,6 кв.м. Обставина знищення старого будинку та припинення права власності на нього підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності. Відповідно до цього витягу, право власності ОСОБА_5 на цей будинок, погашено 03.03.2014 року з підстав знищення об`єкта нерухомого майна.

20.02.2018 року позивач уточнив позовні вимоги про поділ спільної сумісної майна подружжя, вказуючи, що у серпні 2017 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 зареєструвала на своє ім`я право власності на дві земельні ділянки, площею 0,1135 га, кадастровий номер :04:005:0033 та площею 0,0265 га, кадастровий номер :04:005:0032, а тому посилаючись на ст.60 Сімейного кодексу України, просив визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, набуте під час шлюбу, виділивши в натурі по Ѕ частині: житловий будинок, земельну ділянку площею 0,1135 га, кадастровий номер :04:005:0033 та земельну ділянку площею 0,0265 га, кадастровий номер :04:005:0032.

Позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали зустрічний позов, та проти первісного позову ОСОБА_5 заперечували, просили погодити варіант №1 або №2 експертизи, а також стягнути на його користь витрати, пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи у сумі 20579,20 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що сторони з 05.07.1986 року по теперішній час, перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження, виданого відділом ЗАГСУ Бабушкінського району м.Дніпропетровська від 05.07.1986 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис №741 (Т.1, а.с.13).

Згідно договору дарування ВЕР № 046437 від 06.06.2007 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., який розташований на земельній ділянці держфонду, вартістю 35423 гривень.(Т-1, а.с.21).

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,140 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер: -04-005-0055), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 11.12.2009 року на підставі рішення ХХІІІ сесії V скликання Любимівської сільської ради від 28.11.2008 року (Т.-1, а.с.23).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №214 та №214, ОСОБА_5 на праві власності належить дві земельні ділянки площею 0,0265 га, кадастровий номер :04:005:0032 та площею 0,1135 га, кадастровий номер :04:005:0033 (Т-1, а.с.128-131).

Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 19, 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу; вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно доч.1ст.71СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст.57СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств,установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором.

Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 03.06.2015 року № 6-38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України, та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).

Частиною 1 ст. 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2017 року №11 передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Суд, вважає безпідставними доводи позивача за первісним позовом, що житловий будинок є її особистою приватною власністю, адже будинок до реконструкції був подарований, виходячи з наступного.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором внесено відомості про погашення реєстрації на житловий будинок загальною площею 45,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна.(Т-1, а.с.80-81.),

З 2010 році, тобто під час шлюбу, сторонами було побудовано на земельній ділянці АДРЕСА_1 житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами загальною площею 299,6 кв.м., житловою площею 72,2 кв.м., що вбачається з технічного паспорту суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 від 09.06.2016 року(Т-1, а.с.17-20).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

27.12.2013 року було прийнято в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1 , про що складено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.(Т-1, а.с.96-99).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19782634 сформованого 31 березня 2014 року, встановлено що на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 31 березня 2014 року, за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 299,6 кв.м., житловою площею 72,2 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,14 (том №2 а.с.12-13).

Таким чином, спірний житловий будинок , вважається як новостворене майно, тому воно є майном, набутим подружжям за час шлюбу.

Щодо земельної ділянки площею 0,14 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер -04-005-0055), суд також вказує на таке.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 вказується, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

До такого ж висновку дійшли Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року в справі №6-2710цс15та Верховний Суд у постановах від 21 березня 2018 року в справі №501/3599/13-ц та від 30 січня 2019 року в справі № 382/2454/15-ц.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, як це визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

При цьому за приписами ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів того, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом, сторони не могли побудувати спірний житловий будинок за кошти сімейного бюджету, суду надано не було.

Твердження сторони позивача за первісним позовом про те, що отримані суми заробітної плати її та сина дозволяли проведення будівельних робіт та зробити в ньому ремонт є недоведеними, а тому не приймаються до уваги.

Крім того, надані ОСОБА_5 до матеріалів справи копії чеків, накладних щодо підтвердження купівлі будівельних матеріалів/тощо, замовлення будівельних робіт (Т-1, а.с. 23-36) не є підтвердженням вкладення нею особистих коштів у будівництво житлового будинку. Надаючи оцінку вказаним доказам, суд зазначає, що у більшості вказаних чеків, накладних не зазначено інформації про покупця та джерело коштів, за які придбано товар чи послугу.

Суд, не погоджується з доводами позивачки за первісним позовом щодо існування обставин окремого проживання подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 2004 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, оскільки як вбачається з Акту від 16.02.2017 року, складеного житлового-експлуатаційною організацією, встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 , в період з 1996 року по 2014 рік проживали ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (Т-88,а.с.88).

Не спростовують обґрунтованості рішення і покази свідка ОСОБА_8 , оскільки ці обставини жодним чином не впливають на наявність у ОСОБА_3 права власності на Ѕ частину будинку, який є об`єктом права спільної сумісної власності, як подружжя.

Одже, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання сторони позивача за первісним позовом ОСОБА_5 про те, що житловий будинок та земельні ділянки є її особистою приватною власністю, а тому в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, належить відмовити.

А тому суд дійшов висновку, що житловий будинок і земельні ділянки є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу між чоловіком і дружиною порівну.

Таким чином вимоги по зустрічному позову підлягають задоволенню.

Висновком проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи №1850/1851/1852/1853-19 від 28.04.2020 року запропоновано три варіанти розподілу будинку, а також визначено перелік необхідних у зв`язку з цим переобладнань.

Суд погоджується з вимогами позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про поділ спірного будинку за варіантом №2 експертизи, оскільки даний варіант передбачає найменше відхилення від ідеальних часток співвласників, а саме 50/100 та 50/100 часток. Вартість компенсації у зв`язку із зміною ідеальних часток у праві власності згідно висновку експертизи складає 568,50 грн. та підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати у розмірі 21 219,20 грн. (640 грн. судового збору, 16 579 грн. 20 коп. витрат на проведення судової експертизи, 2 000 грн. витрат на проведення технічної інвентаризації та 2 000 грн. витрат на виконання топографо-геодезичних робіт.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82,141,259,265,268,273 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.16,358 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_3 Ѕ частину в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (Додаток №5,6 на плані зафарбовано жовтим кольором) :

1поверх:

1-1 - (19,2м.кв.)- гараж;

1 -4 - (4,4м.кв.) - тамбур;

1-5 - (1,0м.кв.)- кладова;

1-6 - (4.0 м.кв.) - сходова клітина;

Разом площа по І поверху складає: 28,6 м.кв.

2поверх :

1-7- (11,9м.кв.) - сходова клітина;

1-8- (23,8м.кв.) - житлова;

1-9-(9,3 м.кв.)- санвузол;

1-10 - (13,6 м.кв.) - житлова;

1-13 - (12.1 м.кв.ї коридор;

Разом площа по II поверху складає: 70,7 м.кв.

Разом по житловому будинку літ. «Г-3» скидає:-99,3 м.кв.

Вартість по житловому будинку літ. «Г-3» складає:- 43 8824 грн., (99,3 м2 х 4419,1735 грн./м2= 438824 грн.)

Мансардний поверх:

1-14- (34,9 м.кв.)- частина холу;

1-15 - (15,6м.кв.)- гардероб;

Разом площа по мансардному поверху складає: 50,5м.кв.

Вартість по мансардному поверху МС над літ. «Г-3» складає: 87405 грн. (50,5м2 х 1730,7946 грн./м2 = 87405 грн.)

Разом загальна площа квартири №1 по житловому будинку літ. «Г-3» складає: 149,8 м.кв. Загальна вартість квартири №1, 1/2 частини домоволодіння складає: 526229 грн. (438 824грн. + 87 405грн.= 526 229 грн.

Окрім того, ОСОБА_3 виділити надвірні будівлі та споруди в спільне користування:

-частина тераси літ. «Г1-1» 1 поверх (1,8 м х 4,55м = 8,2 кв.м.) Тераса літ. «Г1-1» 2 поверх: (1,7 м х 3,36м =5,7 кв.м.) вартістю 19742 грн.

-вигрібна яма №3 вартістю 45442 грн.

-колонка №4 вартістю 22720 грн.

-огорожа №1 вартістю 14765,50 грн.

- колонка №2- вартістю 5429,50 грн.

-Огорожа №5 вартістю 1462 грн.

-Ворота №6 вартістю 1965,50 грн.

Разом:111526,50 грн.

Загальна вартість квартири АДРЕСА_3 , 1/2 частини домоволодіння в житловому будинку разом з надвірними будівлями та спорудами складає: 637755,5грн. (526 229грн. + 88805,5 грн. = 637755,5 грн., що на 568,5 грн. більше від ідеальної 1/2 частини (637187 грн.).

Виділити в натурі ОСОБА_5 Ѕ частину в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (Додаток №5,6 на плані зафарбовано зеленим кольором):

І поверх:

1-2 - (55,8м.кв.)- кухня-їдальня;

1-3 - (20.3m.kb.) - санвузол;

Разом площа по І поверху складає:76,1 м.кв.

2 поверх:

1-11- (7,6 м.кв.) - гардеробна;

1-12 (34.8 м.кв.) - житлова;

Разом площа по ІІ поверху складає: 42,4м.кв.

Разом по житловому будинку літ. «Г-3» складає: 118,5м.кв.

Вартість по житловому будинку літ. «Г-3» складає: 523672грн. (118,5м2 х 4419,1735 грн. /м2=523672 грн.

Мансардний поверх:

1-14- (14,9м.кв.) - частина холу;

1-16 - (16,4 м.кв)- гардеробна;

Разом площа по мансардному поверху складає: 31,3 м.кв.

Вартість по мансардному поверху МС над літ. «Г-3» складає:54174грн. (31,3м2 х 1730,7946 грн. /м2 - 54174 грн.

Разом площа по квартирі №2 складає: 149,8 м2.

Загальна вартість квартири №2, 1/2 частини домоволодіння складає: 577846 грн. (523672 грн. + 54174 грн. 577846 грн.)

Окрім того, ОСОБА_5 виділити надвірні будівлі та споруди в спільне користування:

-Тераса літ. «Г1-1» 1 поверх: (1,8 м х 4,55м = 8,2 кв.м.) Тераса літ. «Г1-1» 2 поверх: (1,7 м х 3,36м =5,7 кв.м.). вартістю -28885 грн.

-Погріб літ. «В» - вартістю 6265 грн.

-огорожа №1 вартістю 14765,50 грн.

-колонка №2- вартістю 5429,50 грн.

-Огорожа №5 вартістю 1462 грн.

-Ворота №6 вартістю 1965,50 грн.

Загальною вартістю 58772,50 грн.

Загальна вартість квартири №2, Ѕ частини домоволодіння в житловому будинку разом з надвірними будівлями та спорудами складає : 636 618,50 грн.(577846 грн. +58772,50 грн. =636 618,50 грн.), що на 568,5 грн. менше від ідеальної 1/2 частини (637 187грн.).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 необхідно виконати наступні переобладнання: на 1 поверху:

-встановити глуху перегородку в прим, тераси для влаштування двох приміщень: приміщення для входу до квартири АДРЕСА_4 ;

-закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 (4,4 кв.м.) та приміщенням 1-2 (55,8кв.м.);

-закласти дверний проріз між приміщеннями 12 (55,8кв.м) та приміщенням 1-1(19,2кв.м.);

на 2 поверху:

-закласти дверний проріз між приміщеннями 1-12(34,8кв.м.) та 1-13(12,1кв.м.);

-в приміщенні тераси (2 поверх) на рівні частини встановити глуху перегородку; встановити глуху перегородку в приміщенні мансардного поверху 1-14 (49,8кв.м.) для влаштування двох приміщень: приміщення площею 34,9кв.м. (кв.№1) та приміщення площею 14,9кв.м.(кв. №2);

-систему електро-, газо-, водопостачання та опалення перевлаштувати на окремі системи.

кв. №1 (І співвласник):

-приміщення 1-10(13,6кв.м.) (II поверх) облаштувати під кухню, пробити віконний проріз, підвести газопостачання та водопостачання, встановити газову плиту та мийку, виконати відвід стічних вод.

кв. №2 (II співвласник):

-між приміщенням тераси та приміщенням 1-2 (55,8кв.м.) пробити дверний проріз, встановити подвійний дверний блок;

-влаштувати в приміщенні тераси сходи на 2 поверх (виконання даних робіт повинно бути при наявності проекту);

-влаштувати з приміщення 1-12 (2 поверх) сходи на мансардний поверх (приміщення 1-12) (на плані сходи зазначені умовно). Данні роботи повинні виконуватись при умові розробленого проектного рішення. ( Додаток №5).

Усі запропоновані переобладнання житлового будинку літ. «Г-3» по АДРЕСА_1 необхідно виконати відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва». Виконання будівельних робіт по переобладнанню на нововлаштовані квартири (система опалення, газо- та водопостачання) проводиться на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації та узгодження у відповідних службах.

Виділити в натурі ОСОБА_3 Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Додаток №6 на плані зафарбовано жовтим кольором):

-ділянка під городом: 540,38 кв.м.

-Ѕ частини ділянки спільного користування для входу (СК)- 27,12 кв.м.

-Ѕ частина ділянки спільного користування під житловим будинком 132,50 кв.м.

Разом складає : 540,38 кв.м. + 27,12 кв.м. (1/2 СК) + 132,5 кв.м. (1/2 СК) = 700 кв.м., що відповідає Ѕ частині.

Виділити ОСОБА_5 в натурі Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (Додаток №6 на плані зафарбовано зеленим кольором):

-Ділянка під двором 143,26 кв.м.

-Ділянка під городом 397,12 кв.м.

-Ѕ частини ділянки спільного користування для входу (СК) 27,12 кв.м.

-Ѕ частини ділянки спільного користування (СК) під житловим будинком 132,5 кв.м.

Разом складає: 143,26 кв.м + 397,12 кв.м. + 27,12 кв.м. (1/2 СК) + 132,5 кв.м. (1/2 СК) = 700 кв.м., що відповідає 1/2 частині.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виділити у спільне користування: від земельної ділянки площею 0,1135 га, кадастровий номер :04:005:0033 за адресою: АДРЕСА_1 (на плані зафарбовано блакитним кольором) площею 54,24 кв.м., а саме:

- ділянка під двором площею -54,24 кв.м.

Площа земельної ділянки, яка виділяється у спільному користуванні (СК) обох співвласників ділиться по Ѕ частині, тобто кожному по 27,12 кв.м. (1/2 частина складає: 54,24 кв.м.: 2 = 27,12 кв.м.).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виділити у спільне користування: від земельної ділянки площею 0,265 га, кадастровий номер :04:005:0032 за адресою: АДРЕСА_1 (на плані зафарбовано червоним кольором):

- ділянка під житловим будинком літ. «Г-3» та вздовж нього площею - 265,0 кв.м.

Площа земельної ділянки, яка виділяється у спільному користуванні (СК) обох співвласників ділиться по 1/2 частині між співвласниками, тобто кожному по 132,5 кв.м. (1/2 частина складає: 265,0 кв.м.: 2 = 132,5 кв.м.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 568 грн. 50 коп. компенсації у зв?язку із зміною ідеальних часток у праві власності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору, 16 579 грн. 20 коп. витрат на проведення судової експертизи, 2 000 грн. витрат на проведення технічної інвентаризації та 2 000 грн. витрат на виконання топографо-геодезичних робіт, а всього стягнути 21 219,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя С.О.Ребров