Провадження № 2/761/2489/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Волок А.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Кияниці О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна кіностудія імені О.Довженка» про скасування наказу про переведення на 0,5 ставки та стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна кіностудія імені О.Довженка» (надалі - відповідач) у якому просив суд наступне: визнати протиправним та скасувати наказ №488-к від 10 грудня 2013 року; поновити ОСОБА_1 попередні умови праці; стягнути з Державного підприємства «Національна кіностудія імені О.Довженка» ( ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заробітню плату у сумі 244 566( двісті сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 77 копійок з увахуванням податків та обов`язкових платежів.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 працює на Державному підприємстві «Національна кіностудія імені О.Довженка» з 1980 p., а на посаді художнього керівника Театру - студії кіноактора за безстроковим трудовим договором з помісячною оплатою праці з 2006р. по даний час. Позивач є членом профспілкової організації Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка». Починаючи з грудня 2013 р. без попередження (погодження) із позивачем, відповідач частково нараховує та виплачує йому заробітну плату. Відповідач з невідомих позивачу причин змінив істотні умови праці позивача - розмір оплати праці, зменшивши його в два рази. Нарахування заробітної плати відповідач проводить за неповний робочий день. На пояснення своїх дій відповідач вказав, що позивачу з 18.12.2013р. встановлена заробітна плата у розмірі 0,5 ставки, що пов`язано із скрутним фінансовим становищем підприємства та відсутність коштів виплачувати заробітну плату позивачеві у повній мірі.. Було зазначено, що цей захід буде тимчасовим. Локальний нормативно - правовий акт яким було встановлено для позивача зменшення розміру оплати праці, відповідач не надавав. Тільки 03.10.2019р. позивач отримав копію наказу (розпорядження) про переведення на 0,5 ставки №488-к від 10.12.2013р. (далі - Наказ №488-к) із змісту якого дізнався про встановлення йому неповного робочого дня - 4 години при п`ятиденному робочому тижні. Ознайомившись з Наказом №488-к позивач вважає його протиправним, виданим в незаконний спосіб (сфальшованим) та направленим на штучне позбавлення працівника заробітної плати. Також позивач на підтвердження свої вимог вказує на те, що Наказ №488-к підписаний особою (заступник генерального директора з питань виробництва Кіктєв О.Ю.) не уповноваженою відповідно до статуту відповідача на видання (підписання) даного роду документів. На підставі викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження.

12 грудня 2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого не погодився з вимогами позивача у повному обсязі, зазначивши, що позивач працював на посаді художнього керівника Театру - студії кіноактора ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» з 2006 року. Відповідно до наказу (розпорядження) «Про переведення на 0,5 ставки» № 488-к від 10.12.2013,позивача з 18.12.2013 було переведено на неповний робочий день та встановлено заробітну плату у розмірі 0,5 ставки посадового окладу. Підставою для прийняття зазначеного наказу слугувала його особиста заява. Одночасно з цим у своєму відзиві відповідач зазначає, що заява позивача, що стала підставою для переведення останнього на неповний робочий день, відсутня в архіві відповідача, бо термін зберігання цього документу (три роки) добіг кінця та був знищений. Та як наслідок, Відповідач немає можливості надати дану заяву, оскільки відповідно до архівної довідки від 10.12.2019 № 15 вона була вилучена для знищення, як така, що не має культурної цінності та втратила практичне значення на підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності Державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Щодо твердження позивача про те, що Наказ був підписаний неуповноваженою особою (заступником генерального директора з питань виробництва ОСОБА_5 ) відповідач зазначив, що ОСОБА_5 був призначений на посаду Заступника генерального директора з питань виробництва - 01.06.2012 відповідно до наказу «По особовому складу» № 179-к від 31.05.2012 року, з правом першого підпису. Тобто відповідно до посадової інструкції заступника генерального сектора з питань виробництва Затвердженої Генеральним директором ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» Ставчанським І.Л. від 10.04.2013 року ОСОБА_5 був уповноважений на підписання оскаржуваного Наказу. Також відповідач у своєму відзиві звертає увагу на те, що відповідно до наказу Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» регламентується ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності. Ведення табелю є обов`язковим (лист Мінпраці від 13.05.2010 року №140/13/116-10). Відповідно до табелів обліку робочого часу, позивачеві з 2013 року зазначався 4 годинний робочий день. При цьому табель складався та підписувався безпосереднім керівником позивача. Також у своєму відзиві відповідач посилається на особову картку №1575 в якій вказані призначення й переведення позивача на 0,5 ставки починаючи з 2013 року з зазначенням ставки та розміру посадового окладу, а також на той факт, що позивач власноруч після ознайомлення ставив свій підпис, а тому, на переконання відповідача, був добре обізнаний зі своїми умовами праці.

11 лютого 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач стверджував, що він не писав заяву, яка стала підставою видання наказу №488-к, також звертав увагу на те, що Наказ №488-к не містить даних про дату її складання (подання).Також позивач критично ставиться до акту «Про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 01.08.2018 року, адже він не містить інформації про знищення особисто написаної заяви позивача. З приводу твердження відповідача про те, що табелі обліку робочого часу складалися та підписувалися керівником позивача - ОСОБА_6 , позивач зазначає, що не може ідентифікувати підпис безпосереднього керівника. Одночасно з цим, позивач звертав увагу суду, що особова картка №1575 заповнена 2007 року, а записи про встановлення посадового окладу та про надання відпусток з 2013 року.

25 травня 2020 року відповідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це не оспорювалось сторонами, ОСОБА_1 працює на посаді художнього керівника Театру - студії ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» з 2006 року.

Даний факт також підтверджується Положенням «Про структурний підрозділ театр- студія кіноактора» від 14.04.2007 року.

Відповідно до Статуту ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» (надалі - Статут) , а саме п. 6.2. Підприємство зобов`язане: створювати належні умови для високопродуктивної праці, забезпечувати додержання законодавства про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування.

Зі змісту Статуту, а саме п.10.1 передбачено, що трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з Підприємством.

У відповідності до пункту 10.5 Статуту виробничі, трудові і соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства регулюються колективним договором.

Відповідно до ст. 10 КЗпП колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

В матеріалах справи наявний колективний договір між Адміністрацією ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» та трудовим колективом ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» №176 від 03.04.2017 року (надалі- Договір), у відповідності до якого сторони визнають обов`язковість норм і положень цього договору. Жодна із сторін не може протягом усього строку дії Договору в односторонньому порядку приймати рішення, що змінюють норми, положення, зобов`язання колективного договору або припиняють їх виконання.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Адміністрація спільно з профспілковою організацією забезпечує дотримання положень законодавства України в частині організації праці.

Одночасно з цим у п. 3.14. зазначено, що у відповідності зі ст. 32 КЗпП відомості про зміни існуючих умов праці, систем і розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або відміну неповного робочого часу, суміщення, зміну розрядів та найменувань посад та про інші зміни Адміністрація зобов`язана доводити до працівників у встановлений чинним законодавством України термін. Всі зміни в умовах оплати праці провадити з обов`язковим розглядом в профспілковій організації.

10 грудня 2013 року Наказом (розпорядженням) про переведення на 0,5 ставки № 488-к позивача було переведено на неповний робочий день та встановлено заробітну плату у розмірі 0,5 ставки посадового окладу.

Одночасно з цим з відповіді голови первинної профспілкової організації Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка за вих 28 від 03 жовтня 2019 року вбачається, що переведення на 0,5 ставки посадового окладу в 2013 році директора ТСКА та художнього керівника ТСКА керівництво ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» з профспілковим комітетом не погоджувало.

Статтею 32 КЗпП передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У відповідності до ст. 103. КЗпП про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Однак в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження, про таке повідомлення ОСОБА_1 .

Посилання відповідача на ті обставини, що позивач власноруч підписував після ознайомлення особову картку №1575, а тому був обізнаний зі своїми умовами праці, не заслуговує на увагу виходячи з того, що пунктом 11 Глави 9 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» передбачено, що з розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення.

Так належним та допустим доказом ознайомлення з наказом №488-к є підпис працівника (позивача) на ньому із зазначенням дати ознайомлення. З копії наказу к-488 про переведення на 0,5 ставки не вбачається підпису позивача у графі «Працівника» а також дати ознайомлення з даним наказом.

Судом було досліджено акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 01 серпня 2018 року( надалі- акт), відповідно до якого було знищено заяву, яка стала підставою для винесення наказу №488-к про переведення на 0,5 ставки ОСОБА_1 , оскільки відповідно до архівної довідки від 10.12.2019 № 15 вона була вилучена для знищення, як така, що не має культурної цінності та втратила практичне значення на підставі «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності Державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5.

Відповідно до акту, а саме в п. 16 зазначено про те, що на знищення було передано «Табелі обліку використання робочого часу» за 2013-2014 роки. Одночасно з цим у своєму відзиві відповідач надав суду на спростування позиції позивача належним чином завірені копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 в період за січень 2014 року по листопад 2014 року. Також в п. 26 акту зазначено, що були знищені «Документи (графіки, заяви, відомості) про надання відпусток» за 2013-2014 роки, але як вбачається з матеріалів справи на заяву позивача від 26.09.2019 року за вх. № 45/в, відповідач надав належним чином завірену копію наказу №2408 від 29.09.2014 року про надання відпуски, а також копії заяв ОСОБА_1 від 29.09.2014 року про надання щорічної та додаткової відпустки.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1. ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Дослідивши даний доказ суд вбачає суперечності між відомостями, наданими відповідачем у відзиві та доказами по справі, а відтак враховуючи викладене, наданий відповідачем акт «Про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 01.08.2018 не спростовує твердження позивача про те, що він заяви на встановлення йому неповного робочого дня не писав.

В останньому судовому засіданні представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

У відповідності до ч.1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, колі він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд критично ставиться до заяви про застосування строків позовної заяви виходячи з того, що відповідачем не надано доказів належного ознайомлення позивача з оспорюваним наказом, а з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію наказу (розпорядження) про переведення на 0,5 ставки №488-к від 10 грудня 2013 року тільки 03 жовтня 2019 року.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, скасування наказу №488-к про переведення на 0,5 ставки та стягнення з Державного підприємства «Національна кіностудія імені О.Довженка» на користь позивача заробітню плату у сумі 244 566( двісті сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 77 копійок з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

Разом з тим, вимога щодо поновлення ОСОБА_1 пепередніх умов праці, задоволенню не підлягають, оскільки стосуються внутрішньої діяльності юридичної особи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 103, 233 КЗпП України, ст. ст. 12,13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280-282, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національнакіностудія імені О.Довженка» про скасування наказу про переведення на 0,5 ставки та стягнення заробітної плати- задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати наказ №488-к від 10 грудня 2013 року.

Стягнути з Державного підприємства «Національна кіностудія імені О.Довженка» ( ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заробітню плату у сумі 244 566( двісті сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 77 копійок з урахуванням податків та обов`язкових платежів.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , іпн - НОМЕР_1 ,

Державне підприємства «Національна кіностудія імені О. Довженка», місце знаходження - 03057, м.Київ, пр-т. Перемоги, буд. 44, код ЄДРПОУ - 02404380.

Повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя: