Справа № 644/ 1369 /20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 червня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ФОП ОСОБА_1 адвокат Самойленко П.М. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 100 000,00 грн. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000,00 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 18057,40 грн. покласти на відповідачів.

Ціна позову визначена позивачем в розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 07 грудня 2017 року близько 15 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Бориспільська 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 - під керуванням ОСОБА_2 , який допустив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК/3914298 від 12.04.2017 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Івеко» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 р. по справі № 644/1831/18, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 00 хв., рухався по вул. Бориспільська, 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Івеко». державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при русі заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, допустив наїзд на автомобіль «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого самовільно покинув місце ДТП, чим порушив; Правила дорожнього руху України, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 р. провадження по справі № 644/1831/18 у відношенні ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Автомобіль «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований згідно договору добровільного страхування транспортного засобу «КАСКО» № 3111/261/000966 від 10.08.2017 року у ПрАТ «СК «Універсальна».

Згідно Звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту № 01/03/18 від 05.03.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала - 111 416.28 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту № 36397/1 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 103 849,14 гри., що підтверджується платіжним дорученням № 142108 від 23.03.2018 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу; «Івеко» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом №АК/3914298 від 12.04.2017 року в ПрАТ «СК «ВУСО», та керуючись ст. ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування». ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО», з вимогою про відшкодування збитків.

Факт дорожньотранспортної пригоди, яка мала місце 07.12.2017 року за участю автомобілів «Мазда» та «Івеко» був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 10827-24 від 12.11.2018 р.

На підставі страхового акту, та на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Універсальна» в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року по справі № 644/1831/18 та адміністративних матеріалів, відповідач ОСОБА_4 вчинив наїзд на автомобіль «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого самовільно покинув місце ДТП, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та cт. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» Страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 12.11.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 100 000,00 грн., заподіяну відповідачем ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яка сталася 07.12.2017 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів, в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 100 000,00 грн.

20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісним кредитором) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (новим кредитором) укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор ФОП «Войтюк О.В.» отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК/3914298.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів вищевказаної суми в порядку регресу.

На підставі викладеного, представник позивача ФОП ОСОБА_1 адвокат Самойленко П.М. зазначає, що у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникло зобов`язання перед позивачем ФОП «Войтюк ОСОБА_5 .В.» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченою страхового відшкодування - 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідачів 27.12.2019 року та повторно 03.02.2020 року було направлено Акт (Вимогу) № 10827-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак завдана шкода відповідачами в добровільному порядку не відшкодована, у зв`язку з чим, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та

законних інтересів.

З інформації отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова та Довідки про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що місце проживання відповідачівОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачам на адресу місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвала суду від 03.03.2020 року направлялась відповідачам на адресу місця реєстрації, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Від позивача до суду надійшла заява в якій він просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без його участі та без участі його представника. В своїй заяві позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 грудня 2017 року близько 15 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Бориспільська 3, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «IVECO Daily», державний номерний знак НОМЕР_1 - під керуванням ОСОБА_2 , який допустив зіткнення з автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК/3914298 від 12.04.2017 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «IVECO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 р. провадження по справі № 644/1831/18 (н.п. № 3/644/852/18) у відношенні ОСОБА_7 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили 17.04.2018 року.

Закриття провадження у справі на підставі ч.2 ст.38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Застосування п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі, підлягає припиненню на підставі ч. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відсутність події або складу адміністративного правопорушення.

Отже, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення, справа не може бути закрита у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а підлягає закриттю саме на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 р. по справі № 644/1831/18, ОСОБА_2 , 07.12.2017 року о 15 год. 00 хв., рухався по вул. Бориспільська, 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «IVECO Daily» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при русі заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, допустив наїзд на автомобіль «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого самовільно покинув місце ДТП, чим порушив; Правила дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , на час дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований згідно договору добровільного страхування транспортного засобу «КАСКО» № 3111/261/000966 від 10.08.2017 року у ПрАТ «СК «Універсальна».

Згідно Звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту № 01/03/18 від 05.03.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала - 111 416.28 грн.

За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту № 36397/1 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 103 849,14 гри., що підтверджується платіжним дорученням № 142108 від 23.03.2018 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу; «IVECO Daily» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом №АК/3914298 від 12.04.2017 року в ПрАТ «СК «ВУСО», та керуючись ст. ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування». ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО», з вимогою про відшкодування збитків.

Факт дорожньотранспортної пригоди, яка мала місце 07.12.2017 року за участю автомобілів «Mazda 3» та «IVECO Daily» був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 10827-24 від 12.11.2018 р. На підставі страхового акту та на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Універсальна» в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року по справі № 644/1831/18 та адміністративних матеріалів, відповідач ОСОБА_4 вчинив наїзд на автомобіль «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого самовільно покинув місце ДТП, в результаті чого вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 та cm. 122-4 КУпАП.

Відповідно до п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» Страховик після виплати страхового відшкодування мас право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 12.11.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Таким чином, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 100 000,00 грн., заподіяну відповідачем ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яка мала місце 07.12.2017 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів, в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 100 000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ст. 20 ЗУ "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності

власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик

відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна, у:

результаті ДТП майну третьої особи.

Як вказує п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

3 огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» Страховик після виплати страхового відшкодування мас право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 100 000,00 грн., заподіяну відповідачем ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги, в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісним кредитором) та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » (новим кредитором) укладено Договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор ФОП «Войтюк ОСОБА_8 В.» отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК/3914298.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення вищевказаної суми в порядку регресу.

Разом з цим, в позовній заяві позивач просить стягнути завдані збитки в порядку регресу з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Нормами ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», передбачено, що право вимоги на відшкодування шкоди може бути пред`явлено до особи відповідальної за заподіяний збиток, тобто до особи, яка завдала майнову шкоду.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 року по справі № 644/1831/18, що особою, якою завдано шкоду являється відповідач ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі використовував транспортний засіб «IVECO Daily» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та під керуванням якого внаслідок порушення правил дорожнього руху України, 07.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків відсутні, оскільки останнім лише було укладено з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК/3914298 від 12.04.2017 року, а тому він не є відповідальною особою за заподіяний збиток.

Доказів того, що відповідачем ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодовано завдані матеріальні збитки, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позов ФОП ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 10.12.2019 року та додаткової угоди № 1, позивачем ФОП ОСОБА_1 за надану йому правову допомогу адвокатом ОСОБА_9 сплачено 18057,40 грн., що підтверджується актом прийняття передачі наданої правової (правничої) допомоги від 15.02.2020 року та платіжним дорученням № 21 від 15.02.2020 року.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати сплачені на правову допомогу в розмірі 18057,40 грн. на користь позивача.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 512, 541, 543, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 22 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 82, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 ст. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування витрат понесених позивачем по оплаті правової допомоги - 18057,40 (вісімнадцять тисяч п`ятдесят сім) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повний текст судового рішення складено - 18.06.2020 року.

Суддя: А. К. Сітало