ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» червня 2020 року

м. Харків

справа № 644/5098/17-ц

провадження № 22ц/818/1433/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представниця позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 (правонаступник - ОСОБА_3 ), представниця відповідачки - Горшкова Г.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2019 року в складі судді Глібко О.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 через представника звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , правонаступник - ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заява мотивована тим, що під час розгляду справи ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони приватному нотаріусу Калініченко С.О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові, та ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони приватному нотаріусу Вільховому Р.М. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові.

Вказала, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року у даній справі, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Зазначила, що оскільки у даній справі повністю відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , та вказане рішення набрало законної сили, застосовані судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Просила скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року, а саме скасувати заборону приватному нотаріусу Калініченко С. О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові, та скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року, а саме скасувати заборону приватному нотаріусу Вільховому Р.М. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Горшкової Г.І. про скасування заходів забезпечення позову - задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року, а саме скасовано заборону приватному нотаріусу Калініченко С.О . видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року, а саме скасовано заборону приватному нотаріусу Вільховому Р.М . видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову. Про розгляд справи дізнався її представник лише 10 грудня 2019 року і того ж дня повідомив суд засобами телефонного зв`язку про неможливість явки через зайнятість у іншій справі та перебування позивачки на стаціонарному лікуванні.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 22 червня 2020 року від представниці ОСОБА_1 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року щодо продовження дії карантину до 31 липня 2020 року, яке залишено без задоволення, оскільки справа по суті не розглядається, а вирішується тільки процесуальне питання. При цьому судова колегія зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2020 року поновлено діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. ОСОБА_2 є представницею ОСОБА_1 і перешкод для її участі у справі із її клопотання не вбачається. ОСОБА_1 та її представниця мали можливість приймати участь у судовому засіданні з використанням технічних засобів або шляхом проведення відеоконференції. Також, слід зазначити, що як вбачається із змісту статті 158 ЦПК України, розгляд справи про скасування заходів забезпечення позову не передбачає обов`язкової присутності учасників справи.

22 червня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представниці. До заяви надано копію постанови Верховного Суду від 16 березня 2020 року про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін судових рішень першої та апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що підстав для забезпечення позову у даній справі не вбачається, оскільки набрало законної сили рішення суду, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічні вимоги містили статті 151-152 ЦПК України у редакції, чинній на час вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами першою, другою, дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 також роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, посилаючись на те, що спадкоємцями після смерті її матері за законом є вона та чоловік її матері ОСОБА_3 , разом з яким померла на час смерті була зареєстрована і проживала. Зазначала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки смерть її матері негативно відобразилася на її здоров`ї, а також вона не наважувалася вирішувати питання оформлення спадщини після смерті матері у зв`язку із тяжким захворюванням чоловіка померлої ОСОБА_3 (а. с. 97-99).

07 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просила заборонити приватному нотаріусу Калініченко С.О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові; накласти арешт та оголосити заборону відчуження вказаного в заяві нерухомого майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року заяву позивачки про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково та заборонено приватному нотаріусу Калініченко С.О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові; в решті вимог заяви - відмовлено (а. с. 22-24).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер (а. с. 32).

13 квітня 2018 року ОСОБА_1 через представника звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову та витребування доказів, в якому просила, зокрема, заборонити приватному нотаріусу Вільховому Р.М . видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові; накласти арешт та оголосити заборону відчуження вказаного в заяві нерухомого майна (а. с. 25-30).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та заборонено приватному нотаріусу Вільховому Р.М. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом, яка (спадщина) залишилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові (а. с. 24).

21 лютого 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_3 (а. с. 102-105).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено (а. с. 106-113).

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року - залишено без змін (а. с. 114-119).

Вказане судове рішення набрало законної сили з дня прийняття відповідно до вимог статті 384 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням вимог частини 2 статті 273 ЦПК України, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 15 жовтня 2019 року.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі; витребувано справу з Орджонікідзевського районного суду міста Харкова; у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 липня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення; рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року - залишено без змін.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд виходить з того, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення суду, та повинно бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні з певних причин відпала.

Заходи забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача, а тому відмова у задоволенні позову робить недоцільним подальше існування заходів, вжитих на забезпечення прав позивача у справі.

Оскільки рішенням суду першої інстанції від 02 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , та зазначене рішення суду залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 15 жовтня 2019 року, що набрала законної сили з моменту її прийняття та є чинною, підстави для забезпечення позову відсутні.

Крім того, касаційну скаргу ОСОБА_1 на вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції у даній справі залишено без задоволення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що вона та її представник не були належним чином повідомлені про розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову та не мали можливості брати участь у судовому засіданні, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи клопотання про скасування заходів забезпечення позову подано представником відповідачки 08 листопада 2019 року. Розгляд цього питання судом було призначено на 15 листопада 2019 року, про що ОСОБА_1 повідомлялась за допомогою SMS -повідомлення (а. с. 37).

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відкладення розгляду справи за станом здоров`я, на підтвердження чого надала листок непрацездатності від 13 листопада 2019 року та довідку лікаря (а. с. 39, 40).

15 листопада 2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою усіх учасників справи до 26 листопада 2019 року о 16-30 годині, про що ОСОБА_1 повідомлялась за допомогою SMS-повідомлення (а. с. 43, 44).

26 листопада 2019 року представник позивачки ОСОБА_10 звернувся до суду першої інстанції із заявою про оголошення перерви у судовому засіданні у зв`язку з поданням касаційної скарги у справі, його зайнятістю в іншій справі та перебуванням позивачки на лікарняному (а. с. 46).

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи 26 листопада 2019 року розгляд справи відкладено на 10 грудня 2019 року о 14-30 годині, про що ОСОБА_1 повідомлялась за допомогою SMS-повідомлення (а. с. 49, 52).

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що представник позивачки в телефонному режимі повідомив про його зайнятість в іншому судовому процесі та перебування позивачки на стаціонарному лікуванні.

Зайнятість представника позивачки ОСОБА_10 10 грудня 2019 року при розгляді іншої справи підтверджується копією судової повістки Великописарівського районного суду Сумської області (а. с. 73).

На підтвердження перебування на лікуванні ОСОБА_1 надано копії листків непрацездатності від 13 листопада 2019 року, з якого вбачається, що вона перебувала на амбулаторному лікуванні по 02 грудня 2019 року, та від 03 грудня 2019 року, згідно якого вона перебувала на амбулаторному лікуванні по 13 грудня 2019 року, копію довідки лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №24» від 13 листопада 2019 року про перебування у денному стаціонарі, а також медичну документацію, результати аналізів, виписки з медичної картки (а. с. 74, 75, 76-86).

Таким чином, матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд заяви відповідачки про скасування заходів забезпечення позову у справі, та судові засідання двічі відкладались за її клопотаннями.

Оскільки ОСОБА_1 та її представнику було відомо про розгляд справи та нормою статті 158 ЦПК України не передбачена обов`язкова участь сторін при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову, посилання позивачки на те, що зазначене питання вирішено без її участі, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову, змінились, адже позов, який забезпечувався, залишено без задоволення, а тому передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року та від 26 квітня 2018 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.