гСправа № 358/686/20 Провадження № 2-н/358/85/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23 червня 2020 року м. Богуслав

суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 163 ЦПК України, визначено, що у заяві про видачу судового наказу має бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Однак, в порушення вказаних вимог заявник ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу не зазначила реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та номер і серію паспорта заявника та боржника, які ідентифікують заявника та боржника.

Вказані обставини перешкоджають розгляду справи в порядку наказного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналогічне положення, передбачено частиною п`ятою статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з пункту четвертого частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу, зокрема, має бути подано інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В заяві про видачу судового наказу заявник ОСОБА_1 вказує, що неповнолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, що підтверджується довідкою №850, виданою 15 червня 2020 року КП БМР «Богуславблагоустрій». Боржник є працездатним громадянином, на даний час наскільки їй відомо працює і отримує доходи та відповідно може, а також зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, але не бажає цього робити в добровільному порядку.

Однак, з довідки про склад сім`ї №850, виданою 15 червня 2020 року КП БМР «Богуславблагоустрій» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані заявник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 та двоє неповнолітніх дітей, які згідно ст. 180 СК України перебувають на утриманні батьків.

Таким чином, заявник в порушення положень пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України не надала доказів на підтвердження того, що неповнолітня дитина проживає лише з нею та перебуває на її утриманні. З довідки наданої до заяви про видачу судового наказу неможливо встановити на утриманні кого з батьків перебуває неповнолітня дитина.

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої сторони та суд позбавлений можливості додатково збирати докази, з`ясовувати додатково обставини правовідносин.

Відтак, враховуючи те, що заявник ОСОБА_1 не долучила до заяви доказів, що підтверджують обставини викладені нею у заяві, які мають значення для встановлення безспірності правовідносин, суд враховуючи положення пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що зі змісту прохальної частини заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути з боржника аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину.

Однак, заявником не враховано, що право на стягнення аліментів у зазначеному розмірі передбачено частиною другою статті 182 СК України, де вказано, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З наведеного випливає, що на даний вид стягнення не може бути задоволеним, оскільки заявник не надала доказів про обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів у відповідності до статті 182 СК України.

Згідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З урахуванням того, що вимога щодо стягнення аліментів в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів може бути присуджена судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, тобто, потребує доказування і вирішується в позовному порядку, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

З огляду на наведене, у видачі судового наказу слід відмовити.

Разом з цим, суд, звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 163, 165, 167 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Головуючий: суддя В. М. Корбут