Постанова

Іменем України

18 червня 2020 року

м. Київ

справа № 2-100/11

провадження № 61-32821св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області у складі судді Куц Т. О. від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.

від 03 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У листопаді 2017 публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -

ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 квітня 2011 року з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, на підставі якого було видано виконавчий лист № 2-100/2011 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 грудня 2006 року № 00 в розмірі

152 433,01 грн.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь

ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

З урахуванням викладеного, заявник просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні у справі № 2-100/2011 його правонаступником ПАТ «Дельта Банк».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 січня 2018 рокузаяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з виконання рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 листопада

2011 року у цивільній справі № 2-100/2011 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 22 грудня

2006 року № 00.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що

ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором від 22 грудня 2006 року № 00, що є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні, а також стягувача у виконавчому провадженні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 січня

2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк».

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки заявник просив замінити сторону у судовому процесі, а не у виконавчому провадженні, чим незаконно надали ПАТ «Дельта Банк» статусу стягувача у виконавчому провадженні. Також не врахували відсутність відкритого виконавчого провадження та ухвалили оскаржувані судові рішення фактично поза межами судового процесу в порушення вимог статті 55 ЦПК України. Судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Крім того, ПАТ «Дельта Банк» як юридична особа є припиненою, а ПАТ «УкрСиббанк» не було залучено судом першої інстанції до участі у даній справі.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано справу № 2-100/11 з Комсомольського міського суду Полтавської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 квітня 2011 року у цивільній справі № 2-100/2011 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 152 433,01 грн, судовий збір у розмірі 1 148,75 грн, судові витрати, пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи у розмірі 120,00 грн.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого право вимоги кредитним договором від 22 грудня

2006 року № 00 перейшли від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк».

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області та постанову апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2018 рокуздійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Установивши, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 08 грудня 2011 року № 00, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни первісного кредитора у зобов`язанні ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги щодо не можливості заміни кредитора його правонаступником - ПАТ «Дельта Банк», оскільки виконавче провадження на виконання рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 квітня 2011 року у справі № 2-100/2011 не було відкритим є безпідставними, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, так як процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям первісного кредитора після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 січня

2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун