ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/546/20
Провадження № 2/362/1336/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат Опалюк С.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує, честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 , та його сина ОСОБА_4 , інформацію поширену Інтернет- виданням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на своєму сайті https://www.obozrevatel.com 18.12.2019 року о 16:20 про ОСОБА_4 у статті із заголовком «Погиб 3-летний ІНФОРМАЦІЯ_2 : Мосийчук назвал имя організатора покушения на ОСОБА_5 Фото ОСОБА_6 »; зобов`язати Відповідача спростувати недостовірну інформацію, а саме інформацію розміщену на веб-сайті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ):

«Народный депутат ІНФОРМАЦІЯ_3 Игорь ОСОБА_7 сообщил, что организатором покушения на депутата Киевского облсовета ОСОБА_8 оказался ОСОБА_9 .

МВД Украины разыскивает 25-летнего Абуева с 19 ноября 2019 года, сообщил он в своїм Телеграм-канале.»

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену Інтернет-виданням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на сайті https://www.obozrevatel.com/ 19.12.2019 року, о 16.48 про ОСОБА_10 у статті із заголовком: « ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 »; зобов`язати Відповідача спростувати недостовірну інформацію, а саме інформацію розміщену на веб-сайті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ):

«Предполагаемый ІНФОРМАЦІЯ_5 в организации покушения на депутата Киевского облсовета ОСОБА_8 сообщил, что ІНФОРМАЦІЯ_6 преступлении.

Об этом он ІНФОРМАЦІЯ_7 в Facebook подименем "Азраил Гихинский", отметив, что его подставили.?

"Исторг демонизации моей личности. Все началось 13 ноября, корда ко мне домой завалился спецназ в попытках найти оружие, наркотики и т.д. Меня обвинили в ряде преступлений, не имея на это оснований и тем болем доказательств. За весь прошедший месяц моим адвокатам так и не удалось найти ни одного объяснения действиям полиции", - говорится в сообщении. "Азранл Гихинский" отметил, что его подозревают в организации из-за того, что уже більше месяца не находится в Украине и является гражданином РФ"

ОСОБА_12 не организовывал покушение на ОСОБА_13 узнал о его существовании из новостей. Готов пройти полиграф", - добавил он. Добавим, что ОСОБА_9 сын ОСОБА_14 , выдачи которого у Киева с 2012 года безуспішно требо вала Россия, пишет " ОСОБА_15 ". Умар ОСОБА_16 был кандидатом в президенты Чечни на выборах 2004 года. На тот момент он был генеральным директором "Грознефтехимпром". В 2006 году его арестовали по обвинению в хищении валютних средств в особо крупних размерах. После он с семьей переехал в Киев, и в 2012 году был задержан по запросу России. Однако тога Управление верховного комиссара ООН заступилось за него и Абуева-старшего не выдали России. Как сообщал OBOZREVATEL, народный депутат 8-го созыва Игорь ОСОБА_7 сообщил, что организатором покушения на депутата Киевского облсовета ОСОБА_8 оказался ОСОБА_17 »

На підставі статті 278 ЦК України заборонити Відповідачеві розповсюджувати інформацію якою порушуються особисті немайнові права ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме: інформацію про причетність ОСОБА_4 до вбивства сина ОСОБА_8 , поки не буде встановлено його винуватості в судовому порядку, а також зобов`язати Відповідача вилучити статті з Інтернету, які вже опубліковані..

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позов слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення зазначених недоліків,

На виконання якої 16 березня 2020 року до суду через канцелярію суду було подано заяву про усунення недоліків.

Проте, дослідивши заяву на усунення недолікв суддя прийшов до висновку про не усунення позивачем недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі від 20 лютого 2020 року.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року позовну заяву залишено повторно без руху та позивачу наданий строк для усунення зазначених недоліків.

Так, Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 передбачено, що при вирішення питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена відповідачем, із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

В силу вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації, якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення показів, що підтверджують вказані обставини.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції`Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогамстатті 119 ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Однак, недоліки наведені в ухвалах судді в повному обсязі усунуті не були, зокрема, в позові не зазначено яким чином ця інформація вплинула на ділову репутацію позивача, порушила його честь та гідність, яким чином та які саме немайнові права порушені відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, позивач вказує, що вказана інформація впливає на інтереси його сина ОСОБА_4 , проте зазначена особа не залучена до участі в розгляді справи у якості позивача, оскільки ОСОБА_4 самостійно не звертається із позовом про порушення його права відповідачами, позивачем не надано доказів його повноважень, щодо звернень з вимогами про захист порушених прав його сина ОСОБА_4 , суд позбавлений можливості самостійно залучити у якості позивача ОСОБА_4 , та позбавляє суд визначити яким чином ця інформація вплинула на ділову репутацію позивача ОСОБА_3 , порушила честь та гідність, яким чином та які саме немайнові права порушені відповідачем.

Так, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві відповідно до ст. 175 ЦПК України.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адрес українського сегмента мережі Інтернет.

Тобто, у даному випадку, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких саме позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Позивач в заяві про усунення недоліків від 02.06.2020 року вказував на те, що у зв`язку з відсутністю повної інформації відносно ОСОБА_2 ними подано позов відповідно до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем постійного його заняття (роботи), але доказів, що ОСОБА_2 дійсно працює за вказаною адресою не надає та не надав докази неможливості самостійно отримати вказану інформацію щодо точного місце роботи останнього.

Оскільки згідно інформації, що надійшла від Мархалівської сільської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_18 вказано, що в с. Мархалівка, Васильківського району, Київської області громадянин ОСОБА_18 не зареєстрований.

Недотримання обов`язкових вимог до форми і змісту позовної заяви перешкоджає початку судового процесу, тому що суд не має необхідної інформації для відкриття провадження у справі. зазначчені недоліки не дають правових підстав для відкриття провадження по справі, оскільки є суттєвими.

Згідно з вимогами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху залишено не виконаним стороною позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням всіх недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.4, 11, 12, 13, 43, 44, 48, 81, 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15 денний строк з дня оголошення ухвали, особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення ухвали - в цей же строк з часу одержання копії цієї ухвали.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко