МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/3378/19
Провадження № 22-ц/812/1015/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І.А. в приміщенні суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна", третя особа - ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В позовній заяві, поданій через представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , зазначив, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цим же вироком встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.04.2017 року близько 19:30 год., керуючи автомобілем «ИЖ2715 01» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Київська в напрямку вул. Корабельна по вул. 12-го Грудня в місті Первомайську Миколаївської області, зупинився навпроти будинку №55 цієї ж вулиці на лівому боці дороги, що мала по одній смузі для руху у кожному напрямку і не була розділена дорожньою розміткою 1.1 (додаток 2 Правил дорожнього руху України), тобто суцільною вузькою лінією білого кольору. Після зупинки ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом вказаного вище автомобіля, в умовах необмеженої видимості, яка складала більше 100 метрів, увімкнувши правий покажчик повороту, почав виконання маневру - поворот праворуч, пов`язаний з виїздом на зустрічну смугу руху та перестроюванням на смугу руху в напрямку вул. Корабельна, не переконавшись у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В цей же час, зі сторони вул. Корабельна в напрямку вул. Київська по своїй правій смузі руху по вул. 12-го Грудня в місті Первомайську Миколаївської області рухався мопед Бека, без державного номера, червоного кольору, під керуванням ОСОБА_1 , зі швидкістю, що не перевищувала 36 км/год., тобто дозволеною швидкістю в даних дорожніх умовах. Під час виконання вказаного вище маневру в момент наближення мопеду Бека, без державного номера, водій автомобіля «ИЖ 2715 01» » р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , грубо та умисно порушив вимоги п.п.1.3, 2.3 «б», 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, яка полягала у наближенні іншого транспортного засобу; перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, оскільки траєкторія руху його автомобіля перетинала траєкторію руху мопеду; при виконанні маневру з крайнього лівого положення не дав дорогу зустрічному транспортному засобу. Внаслідок умисного та грубого порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 , на ділянці дороги навпроти будинку АДРЕСА_1 , мопед Бека, без державного номера, своїм переднім колесом та крилом переднього колеса контактував з крилом лівого переднього колеса та зовнішньою поверхнею диску переднього лівого колеса автомобіля «ИЖ 2715 01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого водій мопеда ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, з приводу яких в той же день був доставлений до Первомайської ЦМБЛ, де знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні №2 до 04.05.2017 року, так як згідно з висновком судово - медичної експертизи №227-М від 11.05.2017 року у ОСОБА_1 , виявлені тілесні ушкодження, які могли виникнути при обставинах ДТП та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Відповідно інформації з офіційного сайту МТСБУ, що є у відкритому доступі, т/з д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , не був застрахований відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А тому у цьому випадку відповідальність несе Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Однак, згідно ч. 4 п. 16 Пленуму ВССУ разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Повідомлення про ДТП ОСОБА_2 до МТСБУ не подав, а тому в силу вказаної обставини, з позовом про відшкодування шкоди ОСОБА_1 вважає, що має право звернутися до ОСОБА_2 особисто.

Зазначеним кримінальним правопорушенням ОСОБА_1 було завдано матеріальних збитків, придбано медичні препарати та лікарські засоби на суму 11482,26 грн. Також за рахунок хворого придбані металеві конструкції на суму 1540 грн. 00 коп. та медичні вироби: рукавички ортопедичні, кутасепт Г, стериліум, леопед, одноразовий операційний комплект на суму 585 грн. 00 коп. Загальна вартість витрат на лікування склала 13607 грн. 25 коп.,

Завдані ОСОБА_2 матеріальні збитки не відшкодовані.

Також посилався на те, що злочинними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що внаслідок ДТП позивач зазнав фізичного болю, переніс нервове потрясіння. Крім того, ОСОБА_1 зазнав також і душевних страждань, оскільки через наявність синців не міг впевнено почуватися на людях. При цьому для відновлення своїх порушених прав ОСОБА_1 змушений прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу.

На погляд ОСОБА_1 , усе це безумовно зруйнувало звичний для нього спосіб життя та негативно вплинуло на нього як особистість. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 13607, 25 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 20000 грн. моральної шкоди.

18 вересня 2019 року представник позивача подав клопотання про заміну неналежного відповідача, посилаючись на те, що вироком від 13.03.2018 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, цивільна правова відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія» Провідна», тому вважає за необхідне замінити первісного відповідача ОСОБА_2 на належного ПрАТ «Страхова Компанія» Провідна».

Ухвалою суду від 18.09.2019 року було здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 належним відповідачем у справі - Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія" Провідна", а ОСОБА_2 залучено до участі у справі у якості третьої особи.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна", третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 12797 грн. 25 коп., а також 20000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна", судовий збір на користь держави, в розмірі 1681 грн. 60 коп. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач -Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія" Провідна" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, зменшивши розмір задоволених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди до 639,86 грн.

Апелянт вважає, що спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. та відповідно до його положень, в даному випадку зобов`язання страховика випливають з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди, що судом при винесенні рішення враховано не було.

Апелянт погоджується з встановленою судом сумою витрат на лікування (платіжні документи, підтверджені лікувальним закладом) у розмірі 12 797,25 грн.

Проте, Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія" Провідна" вважає, що задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди судом допущено грубе порушення норм матеріального права, що полягає у наступному.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства

Відповідно до статті 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо- транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Тому вважає, що оскільки розмір шкоди, заподіяної здоров`ю позивача наразі складає 12 797,25 грн., то розмір страхового відшкодування за моральну шкоду позивачу повинен визначатися наступним чином: 12 797,25 грн. *5% = 639,86 грн.

Посилаючись на положення загальних норм права, а саме ст. 1167 ЦК України, при задоволенні позовних вимог потерпілого, суд першої інстанції не звернувши увагу на той факт, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених спеціальним законом - Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Так, судом було встановлено, що згідно вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначене покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ст.1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_2 було звільнено від призначеного покарання та стягнуто на користь держави в особі Первомайської ЦМБЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_1 , в сумі 5771,30 грн. Вирок суду набрав законної сили 13.04.2018 року.

Зазначеним вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 було заподіяно тілесне ушкодження середньої тяжкості. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно поліса АЕ/8292896 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ СК «Провідна». Тому суд дійшов висновку, що обов`язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, слід покласти на ПАТ СК «Провідна».

В судовому засіданні позивач стверджував, що зазначеним кримінальним правопорушенням йому було завдано матеріальних збитків, які виразились у придбанні медичних препаратів та лікарських засобів на загальну суму 13607,25 грн.

Проте, суд погодився із позицією представника відповідача, викладеною у відзиві, про те, що 10 грн. витрат (порошок для прання) не є витратами на лікування, а 800 грн. - благодійні внески, не передбачені спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, слід стягнути 12797 грн. 25 коп., частково задовольнивши позов в цій частині.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди у розмірі 20000 грн., позивач зазначив, що, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, він зазнав фізичного болю, душевних страждань, переніс нервове потрясіння, оскільки через наявність синців не міг впевнено почуватись на людях. При цьому, для відновлення своїх порушених прав він вимушений був прикладати додаткові зусилля, що потягло за собою додаткові витрати та порушення сталого життєвого укладу і зруйнувало звичайний спосіб життя та негативно вплинуло на нього як особистість.

Враховуючи викладене та посилаючись на положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України, п. п. 4,5,17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями), суд дійшов висновку, що внаслідок кримінального правопорушення позивач зазнав фізичного болю, переніс нервове потрясіння, зазнав душевних страждань, порушився його звичайний, нормальний спосіб життя, через що він змушений був прикладати зусиль для нормалізації свого життя, що потребувало від нього певних зусиль.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципу розумності і справедливості, врахувавши характер істотних вимушених негативних змін у житті позивача, емоційні переживання позивача, суд дійшов висновку, що внаслідок даного кримінального правопорушення позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, пов`язані із лікуванням, а тому сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. відповідає обсягу моральних страждань позивача.

Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди учасниками процесу в установленому законом порядку не оскаржується.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, апеляційним судом не переглядається взагалі.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.

За загальними нормами цивільного права особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що внаслідок кримінального правопорушення, винним у скоєнні якого визнано ОСОБА_2 , позивач зазнав фізичного болю, переніс нервове потрясіння, зазнав душевних страждань, порушився його звичайний, нормальний спосіб життя, через що він змушений був прикладати зусилля для нормалізації свого життя, тобто внаслідок даного кримінального правопорушення винними діями ОСОБА_2 позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, пов`язані із лікуванням.

Врахувавши характер істотних вимушених негативних змін у житті позивача, емоційні переживання позивача, а також виходячи з принципу розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. відповідає обсягу моральних страждань позивача.

Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди учасниками процесу не оспорюється.

Проте, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог саме до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», апеляційний суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, а саме поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8292896 від 06.05.2016р., цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ СК «Провідна».

Спеціальними законами, які регулюють відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також Закон України "Про страхування".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності згідно ст. 3 даного закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 23 зазначеного закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до статті 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Матеріалами справи встановлено, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача становить 12 797,25 грн.

За такого розмір моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована саме за рахунок ПАТ СК «Провідна», як страхувальника цивільно-правової відповідальності завдавача шкоди ОСОБА_2 , має становити 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, а саме 639,86 грн. (12 797,25 грн. х 5% = 639,86 грн.).

За положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, діючим законодавством передбачено обов`язок по відшкодування шкоди потерпілому також особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, обов`язок щодо сплати різниці між сумою страхової виплати на відшкодування моральної шкоди та реальним розміром завданої шкоди покладається безпосередньо на завдавача шкоди.

Слід також зазначити, що статтями 23 та 1167 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Визначаючи конкретний розмір моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована саме страховиком завдавача шкоди та посилаючись на положення даних загальних норм права, суд першої інстанції не звернув належної увагу на той факт, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених спеціальним законом - Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Не застосування при вирішенні справи спеціальних норм права призвело до неправильного визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому рішення суду слід змінити, зменшивши суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 20000грн. до 639,86грн.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду в липні 2019р.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 грн.

Отже при подачі позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. Але позивач згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі 307, 36 грн.

За подачу апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. При цьому якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

Отже за подачу апеляційної скарги відповідач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1152,60грн. (768,40 грн. х1505=1152,60грн.). Проте відповідачем помилково сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2522,40грн., виходячи із загальної ціни позову.

Оскільки апеляційна скарга відповідача задовольняється повністю, на його користь з позивача підлягає стягненню сума судового збору, яку він повинен був сплатити при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,60грн.

Але позивач згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч.7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року із змінами від 28 лютого 2018 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачає компенсацію судових витрат за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком, коли сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат.

Пунктом 5 вказаної Постанови встановлено, що Міністерству фінансів слід передбачати Державній судовій адміністрації за відповідною бюджетною програмою кошти для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах.

За такого витрати, понесені відповідачем на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 1152,60грн. підлягають компенсації за рахунок держави Державною судовою Адміністрацію України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням взаємозаліку, компенсації за рахунок держави витрати відповідача на сплату судового збору підлягають у сумі 845,24грн. (1152,60грн.- 307, 36 грн.=845,24грн.).

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору в розмірі переплаченої суми повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відповідно до п.42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства ( ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

За такого надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута відповідачу у разі звернення ним до суду з відповідним клопотанням.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 20000 грн. та судових витрат слід змінити.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2020 року частині вирішення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 20000 грн. та судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія" Провідна» (місцезнаходження пр-т Повітрофлотський, 25, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 639 грн. 86 коп.

Компенсувати понесені Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна» витрати на сплату судового збору у розмірі 845 грн. 24 коп. за рахунок держави Державною судовою адміністрацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року