Ухвала

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 552/7810/14-ц

провадження № 61-6887ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 червня 2020 року про відмову

у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виправлення помилки у виконавчому документі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду

м. Черкаси у справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виправлення помилки у виконавчому документі повернуто.

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Черкаської області з заявою про роз`яснення ухвали апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року, в якій також заявив відвід судді Новікову О. М.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Новікову О. М. залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 грудня 2018 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 рокувідмовлено.

03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада

2018 року.

Постановою Верховного Суду від 21 січня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року залишено без змін.

24 лютого 2020 року до Черкаського апеляційного суду надійшла заява

ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року відмовлено.

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського апеляційного суду

з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 552/7810/14-ц за наслідками повернення його апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року. В обґрунтування доводів заяви зазначено, що під час постановлення ухвали від 26 листопада 2018 року про повернення апеляційної скарги суд не вирішив питання про судові витрати.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі

№ 552/7810/14-ц відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 26 листопада 2018 року була постановлена ухвала, якою вирішено процесуальне питання про повернення апеляційної скарги внаслідок невиконання вимог ухвали апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2018 року про усунення недоліків, які були виявлені судом при подачі апеляційної скарги. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 судовий збір не сплачувався з підстав його звільнення від сплати такого збору як особи з інвалідністю І групи.

Крім того, ухвала апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада

2018 року була предметом касаційного оскарження і постановою Верховного Суду від 21 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року залишено без змін. Порушень, в тому числі й процесуального характеру (щодо вирішення розподілу судових витрат) при постановленні апеляційним судом ухвали встановлено не було.

Тому, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 552/7810/14-ц.

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 червня 2020 року про відмову

у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, ОСОБА_1 просить оскаржене судове рішенняскасувати і ухвалити нове рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання судового рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

З огляду на те, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 судовий збір не сплачувався, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі

№ 552/7810/14-ц за наслідками повернення його апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2018 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду

від 12 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про виправлення помилки у виконавчому документі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат