Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 644/1731/17

провадження № 61-40048св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «КИЙ АВІА»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Пилипчук Н. П., Сащенка І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «КИЙ АВІА» (далі - ПрАТ «КИЙ АВІА») про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення, про зміну підстав звільнення та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вона працювала з 04 квітня 2008 року на посаді агента з обслуговування і продажу у Харківській філії Закритого акціонерного товариства «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА» (далі - ЗАТ «КИЙ АВІА»), яке в подальшому змінило назву на ПрАТ «КИЙ АВІА», на підставі наказу № 53/Л.

Наказом ПрАТ «КИЙ АВІА» від 12 грудня 2016 року № 101 до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме - за допущення двох випадків запізнень на роботу (на 15 хвилин та 16 хвилин) та закриття офісу 17 листопада 2016 року на 1,5 години без погодження з керівництвом філії.

27 грудня 2016 року на її електронну скриньку надійшов лист від Тесьолкіна А. Н. про надання пояснень щодо відправлення 05 грудня 2016 року повідомлення з даними про клієнтів із робочого e-mail на невідомій сторонній e-mail, щодо допуску 05 грудня 2016 року до робочого стаціонарного персонального комп`ютера сторонньої особи, та щодо відправлення 25 грудня 2016 року повідомлення з робочого e-mail на невідомий e-mail інформації з паролем.

Вона надала письмові пояснення щодо вказаних дисциплінарних проступків, а 02 лютого 2017 року подала письмову заяву про звільнення її за згодою сторін.

Незважаючи на її письмові пояснення, наказом ПрАТ «КИЙ АВІА» від 06 лютого 2017 року № 36/ОС її було звільнено з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач зазначала, що на засіданні профспілкового комітету авіапрацівників України, яке відбулося 01 лютого 2017 року, згода на її звільнення отримана не була, відповідачем не врахована ступінь її вини та попередня робота, копія наказу про оголошення догани їй не була вручена.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «КИЙ АВІА» від 12 грудня 2016 року № 101 про оголошення догани, визнати незаконним та скасувати наказ від 06 лютого 2017 року про звільнення, змінити підставу звільнення на частину третю статті 38 КЗпП України, стягнути на її користь з ПрАТ «КИЙ АВІА» 50 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 468,00 грн заробітної плати та 2 000,00 грн судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ від 12 грудня 2016 року № 101, виданий ПрАТ «КИЙ АВІА» в особі генерального директора Савюка С.В. «Про грубі порушення трудової дисципліни в Харківській філії» в частині оголошення ОСОБА_1 догани.

Визнано незаконним і скасовано наказ від 06 лютого 2017 року № 36/ОС, виданий ПрАТ «КИЙ АВІА» в особі т.в.о. генерального директора Кирик В. В. про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Змінено причину формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи з пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Стягнуто з ПрАТ «КИЙ АВІА» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 468,00 грн, 3 200,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 8 400,00 грн витрат на правову допомогу та 1 920,00 грн судового збору, а на користь держави - 1 600,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в наказі ПрАТ «КИЙ АВІА» від 12 грудня 2016 року № 101 не зазначено, коли саме мали місце випадки запізнення ОСОБА_1 на роботу та в який саме час 17 листопада 2016 року офіс був закритий, і чому саме позивач винна в цьому, що не може бути підставою для оголошення догани. Оскільки оскаржуваний наказ ПрАТ «КИЙ АВІА» від 12 грудня 2016 року є незаконним і підлягає скасуванню, зменшена на підставі цього наказу сума заробітної плати в розмірі 468,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В наказі про звільнення не конкретизовані допущені позивачем порушення трудової дисципліни, а є лише посилання на рапорт директора без зазначення дати такого рапорту. При цьому суд першої інстанції вважав, що строк позовної давності не пропущений, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду в тримісячний строк з дня її ознайомлення з наказом про оголошення догани. Крім того, наказ про оголошення догани оскаржено разом з наказом про звільнення.

З огляду на те, що позивач не має бажання поновлюватися у відповідача на роботі і 02 лютого 2017 року зверталася з заявою про її звільнення за угодою сторін, суд першої інстанції змінив формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Оскільки права позивача порушено шляхом накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «КИЙ АВІА» задоволено.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «КИЙ АВІА» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення, про зміну підстав звільнення та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки допущені ОСОБА_1 дисциплінарні проступки є порушенням трудової дисципліни (при цьому запізнення на роботу на 15 хвилин 06 листопада 2016 року та на 16 хвилин 08 листопада 2016 року, а також залишення офісу 17 листопада 2016 року раніше на 30 хвилин до обідньої перерви, вчинені без поважних причин), правові підстави для визнання незаконними і скасування наказу від 12 грудня 2016 року № 101, виданого ПрАТ «КИЙ АВІА» в особі генерального директора Савюка С. В. «Про грубі порушення трудової дисципліни в Харківській філії» в частині оголошення ОСОБА_1 догани та наказу від № 36/ОС від 06 лютого 2017 року, виданого ПрАТ «КИЙ АВІА» в особі т.в.о. генерального директора Кирик В. В. про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, відсутні.

Враховуючи систематичність допущених порушень позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку та нормативних документів з використання та забезпечення інформаційної безпеки корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА», відповідачем дотримано норми трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доказам і обставинам відсутності складу дисциплінарного правопорушення зі сторони позивача, а також недоведеності належними та допустимими доказами наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності. При цьому заявник зауважує, що відповідачем при обранні виду стягнення не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Заявник у касаційній скарзі вказувала на те, що апеляційний суд взагалі не з`ясував питання про попередню роботу позивача і наявність чи відсутність шкоди відповідачеві від її незначних запізнень.

Заявник у касаційній скарзі наголошувала на тому, що 01 лютого 2017 року відбулось засідання профспілкового комітету авіапрацівників України щодо подання адміністрації ПрАТ «КИЙ АВІА» про її звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, де було прийнято обґрунтоване рішення про ненадання згоди на звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про скасування наказу про звільнення допустив порушення частини четвертої статті 263 ЦПК України, а саме, не врахував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14.

Також касаційна скарга заявника містить доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій відносно відсутності обставин двічі застосованого до позивача дисциплінарного стягнення за одне й те саме порушення трудової дисципліни.

У касаційній скарзі заявник звертає увагу на те, що вона не зовсім згодна із тим формулюванням підстав звільнення, яке обрав суд першої інстанції, проте на стала оскаржувати судове рішення в цій частині, так як не мала наміру поновлюватись на роботі та головним її бажанням було скасування підстави звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

У жовтні 2018 року ПрАТ «КИЙ АВІА» засобом поштового зв`язку надіслало на адресу Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на правильне застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - залишити без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції принята з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04 квітня 2008 року була прийнята на посаду агента з обслуговування та продажу Харківського філіалу ЗАТ «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА».

З 04 квітня 2011 року ЗАТ «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА», перейменовано на ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «КИЙ АВІА», а з 17 травня 2016 року перейменовано на ПАТ «КИЙ АВІА».

Наказом від 12 грудня 2016 року № 101 генеральним директором Савюк С. В. за допущення грубих порушень трудової дисципліни і у відповідності до статті 147 КЗпП України ОСОБА_1 було оголошено догану. Із вказаним наказом позивача було ознайомлено 12 грудня 2016 року. Відповідно до змісту наказу, підставою для його винесення стали результати перевірки виконання режиму роботи офісу та трудової дисципліни співробітниками Харківського філіалу. В наказі зазначено, що ОСОБА_1 допустила два випадки запізнення на роботу на 15 і 16 хвилин, крім того, 17 листопада 2016 року офіс був закритий на півтори години без узгодження з керівником філіалу, також ОСОБА_1 , виходячи на лікарняний з 18 листопада 2016 року здала службовий ноутбук для обслуговування корпоративних клієнтів 23 листопада 2016 року, після неодноразових вимог керівника філіалу.

08 листопада 2016 року позивач надавала пояснення щодо того, що 08 листопада 2016 року прибула на робоче місце об 11.16 годині, замість 11.00 години у зв`язку з тим, що обслуговувала корпоративного клієнта (підприємство ФЕД) за телефоном та здійснювала підбір варіантів перельотів клієнту.

29 листопада 2016 року позивач надавала свої пояснення про те, що 17 листопада 2016 року пішла на обідню перерву о 12.30 годині, а не о 13.00 годині, у зв`язку з тим, що була записана на прийом до лікаря. Повернулася вона до офісу о 14.00 годині. На підтвердження цих обставин позивач надала довідку ТОВ «НЕБОЗВІД» про те, що ОСОБА_1 17 листопада 2016 року була записана на прийом до лікаря медичного центру на 13.00 годин та їй були надані медичні послуги.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Щодо позовних вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарного стягнення.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну (стаття 142 КЗпП України).

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (частина друга статті 148 КЗпП України).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 149 КЗпП України.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу частини третьої статті 149 КЗпП України, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно з пунктами 3.1 та 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «КИЙ АВІА», затверджених протоколами загальних зборів членів трудового колективу, робітники ПрАТ «КИЙ АВІА» зобов`язані, зокрема, дотримуватися режиму праці, встановленого наказом по підприємству та графіками робіт; при уході з робочого місця для виконання посадових обов`язків на об`єктах ПрАТ «КИЙ АВІА» або вирішення питань в сторонніх організаціях повідомляти безпосереднього керівника; суворо дотримуватись комерційної таємниці ПрАТ «КИЙ АВІА», не передавати документи, інформацію про фінансовий стан, договори, технології, стратегічні плани діяльності підприємства, іншу конфіденційні інформацію іншим юридичним і фізичним особам.

Режим праці на підприємстві щорічно встановлюється наказом по ПрАТ «КИЙ АВІА», виходячи з щорічної норми робочого часу. На підприємстві встановлений п`ятиденний робочий тиждень. Вихідні дні: субота та неділя, початок роботи - 9.00., перерва на прийом їжі та відпочинок - з 13.00 до 14.00, закінчення роботи - 18.00.

Аналізуючи наведені положення, з урахуванням пояснень представників сторін та наданих сторонами доказів, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем було допущено порушення трудового розпорядку внаслідок чого її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у виді догани.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, взяв до уваги доводи відповідача про те, що бронювання авіаквитка для корпоративного клієнта здійснювалось не о 8.00 годині, а о 12.02 годині за київським часом, що підтверджується роздруківкою з історій замовлень авіаквитка 706*t з системи Amadeus. Крім того, обслуговування корпоративного клієнта, а саме - Державного підприємства «Харківський машинобудівний завод ФЕД» за телефоном не передбачено Договором про надання послуг від 23 вересня 2013 року № 147-Х. До того ж, довідка медичного закладу ТОВ «Небозвід», яку позивач надала на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці 17 листопада 2016 року, не містить підпису лікаря та часу надання медичних послуг.

Також апеляційний суд перевірив обставини та підстави звільнення позивача з займаної посади та дійшов правильного висновку про обґрунтованість такого звільнення.

Пунктом 3 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Частиною першою статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Частиною сьомою статті 43 КЗпП України унормовано, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Апеляційним судом було враховано, що 21 травня 2014 року позивач була ознайомлена з Посадовою інструкцією агента з обслуговування та продажу, затвердженою генеральним директором ПрАТ «КИЙ АВІА» Савюком С. В . 01 березня 2014 року (далі - посадова інструкція).

Згідно з пунктами 2.17, 2.19., 2.21., 2.22. посадової інструкції агент зобов`язаний виконувати вказівки, розпорядження та вимоги безпосереднього та вищестоящих керівників, що відносяться до виробничої діяльності; утримувати своє робоче місце та апаратні засоби в порядку та у справному стані; своєчасно інформувати безпосереднього керівника про несправності; дотримуватись корпоративної культури, трудової дисципліни, вимог нормативних документів, інструкцій і технологій, правил охорони праці та техніки безпеки, протипожежної безпеки; суворо дотримуватись комерційної таємниці підприємства; виробничу діяльність вести тільки і на користь ПрАТ «КИЙ АВІА»; не передавати документи, технології, порядок та паролі доступу до будь-яких систем бронювання послуг, програмного забезпечення, встановленого на робочому місці, конфіденційну інформацію іншим підприємствам та фізичним особам.; не розголошувати інформацію про клієнтів, потенційних і тих, які вже обслуговуються в підприємствах концерну ПрАТ «КИЙ АВІА», у тому числі і закріплених за агентом.

Перелік інформації, що становить комерційну тайну ПрАТ «КИЙ АВІА», затверджено наказом генерального директора ПрАТ «КИЙ АВІА» Савюка С. В. від 23 вересня 2009 року № 53.

Відповідно до пункту 5.4. додатку № 1 до наказу генерального директора ПрАТ «КИЙ АВІА» Савюка С. В. від 23 вересня 2009 року № 53, комерційну таємницю складає будь-яка інформація та дані про клієнтів (корпоративних та разових, юридичних та фізичних осіб), а також об`єм їх покупок.

Наказом генерального директора ПрАТ «КИЙ АВІА» Сав`юка С. В. від 10 жовтня 2016 року № 82 були введені в дію нормативні документи про використання та забезпечення інформаційної безпеки корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА», а саме - Інструкція користування комп`ютерною інформаційною мережею ПрАТ «КИЙ АВІА», Корпоративний стандарт оснащення АРМ програмним забезпеченням та Політика використання корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА».

Політика використання корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА», зокрема передбачає, що під час роботи з електронною поштою забороняється пересилка на адресу третіх осіб, не пов`язаних з ПрАТ «КИЙ АВІА» комерційними або діловими стосунками, а також на свої особисті адреси відомостей, що становлять комерційну таємницю або конфіденційну інформацію ПрАТ « КИЙ АВІА »; користувачу забороняється встановлювати на персональному комп`ютері інші e-mail-клієнти та налагоджувати приватні поштові скриньки на сторонніх поштових серверах Mail.ru, Ukr.net і т. і. (пункти 3.2.2., 3.2.17)

Інструкцією користування комп`ютерною інформаційною мережею ПрАТ «КИЙ АВІА» встановлено, що користувачі персональних комп`ютерів зобов`язані, зокрема, при доступі до ресурсів мережі дотримуватись встановлених ПрАТ «КИЙ АВІА» правил; для доступу до корпоративної мережі або мережі інтернет користуватися виключно програмним забезпеченням, передбаченим Корпоративним стандартом оснащення АРМ; у випадку виникнення будь-яких несправностей комп`ютера, периферійного обладнання або збоїв в роботі персонального комп`ютера зупинити роботу та повідомити змінного інженера; користувачам персональних комп`ютерів забороняється допускати несанкціоноване використання наданого користувачу персонального комп`ютера іншими співробітниками (окрім випадків підключення/відключення ресурсів співробітниками ДИТ, категорично заборонено допускати до персонального комп`ютера сторонніх осіб і представників сторонніх організацій та самостійно виконувати на персональному комп`ютері ремонтні та профілактичні роботи (пункти 4.1 - 4.3, 5.1, 5.10).

13 жовтня 2016 року позивач була ознайомлена з Наказом від 10 жовтня 2016 року №82 «Про введення в дію нормативних документів з користування та забезпечення інформаційної безпеки корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА», Інструкцією користувача комп`ютерною інформаційною мережею ПрАТ «КИЙ АВІА», Корпоративним стандартом оснащення АРМ програмним забезпеченням, Політикою використання корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА».

Згідно зі службовою запискою директора розвитку та інформаційної безпеки Тесьолкіна А. за результатами перевірки роботи ОСОБА_1 зафіксовано, що 05 грудня 2016 року та 25 грудня 2016 року позивачем було відправлено повідомлення з вкладенням інформації по базі клієнтів (« Клиенты.doс ») з корпоративної поштової адреси на зовнішню загальнодоступну адресу електронної пошти; 05 грудня 2016 року позивач допустила до робочого стаціонарного персонального комп`ютера (офіс по вул. Сумській) сторонню особу, якою був відкритий системний блок.

Відповідно до наданих 27 грудня 2016 року письмових пояснень ОСОБА_1 вона дійсно направила повідомлення з вкладеною інформацією з клієнтською базою для роботи на ноутбуці не за місцем роботи, «якщо це буде необхідним»; 26 грудня 2016 року вона переслала пароль на свій особистий e-mail з метою контролювати відповіді туроператорів за заявкою та подальшого контролю. Оскільки причину збою у роботі комп`ютера робітники офісу не визначили, на її прохання причину намагався з`ясувати її чоловік.

01 лютого 2017 року на засіданні профспілкового комітету авіапрацівників України згода на звільнення позивача отримана не була з посиланням на те, що згідно з наказом від 03 червня 2016 року № 45 була проведена атестація особового складу. ОСОБА_1 пройшла атестацію 05 жовтня 2016 року та позитивно характеризується.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відмова профспілкового комітету авіапрацівників України в наданні згоди на звільнення позивача не є обґрунтованою, оскільки позивач звільнена не у зв`язку з недостатністю у неї кваліфікації, а за систематичне порушення трудової дисципліни.

З такими висновками погоджується й Верховний Суд.

Апеляційний суд, перевірив належним чином обставини справи, враховуючи систематичність допущених позивачем порушень правил внутрішнього трудового розпорядку та нормативних документів з використання та забезпечення інформаційної безпеки корпоративних інформаційних ресурсів ПрАТ «КИЙ АВІА», дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем дотримано норми трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Також апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зміни формулювання причин звільнення та відмовляючи в цій частині в задоволенні вимог обґрунтовано виходив з то, що роботодавець не пов`язував звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь заробітної плати в розмірі 468,00 грн, відшкодування моральної шкоди та судових витрат апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що ці вимоги є похідними від позовних вимог як задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача з ухваленою у справі постановою апеляційного суду. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, серія A № 303-A, параграф 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), рішення від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, параграф 32).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційної інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко