Справа № 212/3477/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

встановив:

25 травня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що 05.06.2009 близько 10-00 години з ОСОБА_1 стався нещасний випадок при виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача. 08.06.2009 був складений Акт №8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1. Висновком МСЕК від 23.09.2009 позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності внаслідок виробничої травми. Висновками МСЕК від 13.10.2010, 10.10.2012 та 26.11.2014 позивачу повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності внаслідок травми від 05.06.2009. Крім того, 17.10.2014 о 13-25 год. на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді «Закритого вивиху лівого стегна». 21.10.2014 складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом за формою Н-1. Висновком МСЕК від 20.05.2015 позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності з яких 15% повторно за травмою від 05.06.2009 та 15% первинно за травмою від 17.10.2014. Висновками МСЕК від 25.05.2016, 21.06.2017, 13.06.2018, 05.06.2019 позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності з подальшим переоглядом. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він отримав трудове каліцтво, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях стражу, він позбавлений можливості вести активний спосіб життя, адже стан його здоров`я тривалий час не відновлюється. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 141690 грн., яку просив стягнути з відповідача.

29 травня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведений факт завдання йому моральної шкоди їх підприємством. Так, згідно Актів форми Н-1 вказано, що особою яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці зокрема ОСОБА_1 .. Вважають, що саме позивач повинен доводити факт спричинення моральної шкоди, а також її розмір, який також вважають завищеним та таким, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди. Вказана сума позовних вимог не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.11.2001 по 17.12.2016 працював на підприємстві відповідача на різних посадах (а.с.43-45).

Судом встановлено, що 05.06.2009 року о 10-00 годині на ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого останній отримав травматичне розтрощення ІІІ, IV, V пальців правої стопи, відкритий перелом нігтьової фаланги ІІ пальця правої стопи НФ ІІ ст., що підтверджується актом №8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с.20-23).

08.06.2009 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 05.06.2009 о 10-00 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок із ОСОБА_1 визнано страховим, пов`язаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є стропальник ОСОБА_1 , контролер у ливарному виробництві ОСОБА_2 , майстер термообрубувальної дільниці ОСОБА_3 .. З урахуванням допущених порушень комісія вважає за необхідне притягти до дисциплінарної відповідальності зазначених осіб (а.с.24-28).

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК Серії ДНА-02 № 033606 від 23.09.2009, ОСОБА_1 первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності з 21.09.20099 за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 (а.с.11-12).

Подальшими переоглядами та висновками МСЕК від 13.10.2010, 10.10.2012 , 26.11.2014 ОСОБА_1 повторно встановлено 15 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 (а.с.11-14).

17.10.2014 року о 13-25 годині на ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого останній отримав закритий вивих лівого стегна, що підтверджується актом №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с.29-32).

21.10.2014 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.10.2014 о 13-25 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок із ОСОБА_1 визнано страховим, пов`язаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку є стропальник ОСОБА_1 .. З урахуванням допущених порушень комісія вважає за необхідне притягти до відповідальності стропальника ОСОБА_1 (а.с.33-37).

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12ААА №005282 від 20.05.2015 ОСОБА_1 встановлено 30% втрати працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 та 15% первинно за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 (а.с. 15-16).

Подальшими переоглядами та висновками МСЕК від 25.05.2016, 21.06.2017, 13.06.2018, 05.06.2019 ОСОБА_1 повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 та 15% за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 (а.с.15-19).

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок настання нещасного випадку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності 30%, які встановлені не безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також наявність вини ОСОБА_1 у настанні нещасних випадків, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 45 000,00 грн.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок), без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, зазначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання», місце знаходження юридичної особи: 50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1, код ЄРДПОУ 31550176.

Рішення складено та підписано 01 липня 2020 року.

Суддя: О. Н. Борис