Справа № 461/4764/20
Провадження № 6/461/73/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю

секретаря судових засідань Кузьмич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М.Б. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до погашення нею заборгованості.

В обґрунтування поданого подання покликається на те, що у Шевченківському ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)знаходиться на виконанні виконавче провадження №50375991 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3115/11 виданого 03.03.2014 Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно в користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 151 408,60 грн., що еквівалентно 18 950 доларів США та відсотків у сумі 10 572, 66 грн. Рішення боржником виконано частково, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Залишок боргу становить 13170,08 доларів США. Зазначає, що наявність несплаченого боргу ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України. Просить подання задовольнити.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжреніонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Вивчивши матеріали подання та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд встановив, що у Шевченківському ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в державного виконавця Вдович М.Б. на виконанні перебуває виконавче провадження № № 50375991 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3115/11 виданого 03.03.2014 Шевченкіським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 151 408,60грн., що еквівалентно 18950 доларів та відсотків 10572,66 грн. в користь ОСОБА_3 .

04 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиноо реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта у боржника відсутнє будь-яке майно на праві власності.

Відповідно до відповіді ДПСУ - інформація про номери рахунків відкриті у банках та інших фінансових установах України боржником в органах ДПС не перебуває

Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС за боржником не зареєстровано транспортні засоби на праві власності.

Крім того, встановлено, що відповідно до довідки № 181588181 від 09.09.2019, за боржником не числиться ніякого нерухомого майна.

Заборгованість по вищевказаному виконавчому документу не сплачена.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що боржник ухилявся від виконання свого зобов`язання, оскільки відсутні докази направлення останній постанови про відкриття вконавчого провадження та отримання боржником викликів про явку у Шевченкіський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), відсутні докази, які підтверджують одержання боржником усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження.

В матеріалах подання взагалі відсутні виклики боржника ОСОБА_1 до державного виконавця. Крім цього, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого листа.

В матеріалах подання суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовими рішеннями. Самим державним виконавцем в поданні зазначено, що боржником частково виконано рішення суду та залишок боргу на день звернення з даним поданням становить 13170,08 доларів США. Саме невиконання боржником зобов`язання не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання такого. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.247, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року з наступними змінами, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у міста ЛьвовіЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Вдович М.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко