Єдиний унікальний номер судової справи: 484/175/20
Провадження № 22ц/812/1054/20 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

22 червня 2020 року м. Миколаїв Справа № 484/175/20

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Закревського В.І., в приміщенні того ж суду, цього ж дня о 10 год. 00 хв., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання,

встановив:

21 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 проживала із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних відносин у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем і саме вона займається його вихованням та утриманням. Вказувала, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійно забезпечувати себе та дитину їй дуже важко, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має таку можливість.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку.

Заперечуючи проти позиву, відповідач посилався на його необґрунтованість та недоведеність, оскільки однією сім`єю з позивачем не проживав та не має матеріальної можливості утримувати позивача.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право на утримання у позивача виникло у зв`язку з тим, що вона є матір`ю їх спільної з відповідачем дитини, незалежно від обставин перебування сторін в зареєстрованому шлюбі.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач має матеріальну можливість утримувати позивача.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаргу обґрунтував тим, що не перебував з позивачем у фактичних шлюбних відносинах, позивачем не надано доказів її доходів та майнового стану. Вказував на те, що судом не враховано, що він має мінливий заробіток, має обов`язок утримувати спільну дитину, сплачує кошти за оренду житла та має кредитні зобов`язання у АТ КБ «Приватбанк».

Також відповідач зазначав, що позивачкою подано до суду позов про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а стягнення з нього аліментів за двома виконавчими провадженнями не буде забезпечувати його прожитковий мінімум на одну особу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

В судове засідання сторони не з`явилися, будучи належними чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Позивач подала письмове клопотання про витребування з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Миколаївській області відомості щодо місця проживання та/або реєстрації ОСОБА_1 в період її спільного проживання з відповідачем з вересня 2014 року по грудень 2017 року.

Дане клопотання колегією суддів відхилене як необґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Сторони проживають окремо, малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.4,7). Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації та отримує допомогу при народженні дитини з 01 червня 2018 року по 30 червня 2021 року в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.8).

Відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86, 88 цього кодексу. Згідно частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

При цьому, право на таке утримання жінка має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, спільного чи окремого проживання з батьком дитини за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на це, послання відповідача в апеляційній скарзі на недоведеність позивачем свого матеріального становища, є безпідставним, оскільки суперечить вимогам закону.

Сам по собі висновок суду у мотивувальній частині рішення про перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах не є підставою для скасування рішення суду і відмови у задоволенні позову, оскільки не має правового значення для вирішення даного спору. Закон не пов`язує з цим виникнення права у позивача на таке утримання від батька дитини.

Встановивши, що сторони є батьками дитини, яка проживає з матір`ю, у зв`язку з тим існують умови необхідні для виникнення права позивача на утримання від відповідача, передбачені частиною другою статті 84, частиною другою статті 91 СК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтовано висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, на думку колегії суддів, розмір визначених судом аліментів є завищеним.

Суд встановив, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що він має мінливий заробіток та обмеження в праці ним не надано, інших утриманців, крім малолітнього сина не має. При цьому оплату кредитних зобов`язань, оренди житла суд вважав не поважною підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 займає посаду інспектора Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області.

Згідно щорічної декларації, поданої ОСОБА_1 15 березня 2020 року, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2019 рік його заробітна плата становила 131 448 грн. Наявність інших джерел заробітку (доходу) матеріали справи не містять.

Відповідно до інформації відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 21 лютого 2020 року відповідач власного житла не має. За договором оренди від 04 березня 2019 року він орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з орендною платою 4 000 грн. на місяць. Має кредитні зобов`язання перед банком. Дані про наявність у відповідача рухомого майна матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд, на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував обов`язок відповідача, як батька дитини утримувати спільну дитину сторін, спір про стягнення аліментів на яку перебував у провадженні суду, а також матеріальний стан відповідача, розмір його заробітку та житлові умови.

З урахуванням викладеного та принципів справедливості і розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), колегія суддів вважає, що аліменти на позивача необхідно визначити у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходів) відповідача.

У зв`язку з тим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 , на її утримання, з 1/4 частки до 1/8 частки від його заробітку.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року змінити.

Стягувати аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженця с. Мічуріно Первомайського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.