Справа № 336/6184/17
Пр. № 2 /336/37/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката Норочевського О.О.,

представника відповідача адвоката Самсонової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовом, який уточнив 21 травня 2018 року, до філії Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 08.06.2018 року клопотання представника позивача адвоката Норочевського О.О. про заміну неналежного відповідача задоволено та замінено первісного відповідача філію Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» належним публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» (т.1, а. с. 207).

В обґрунтування вимог позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Норочевського О.О. в уточненому позові зазначив, що він є сином і спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_2 , смерть якого сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя спадкодавець набув права на виплату грошової компенсації на отримання жилого приміщення як член сім`ї загиблого військовослужбовця у відповідності до «Порядку виплат грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сім`ї загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в АТО», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719, в сумі 643620 грн. 66 коп. Означені грошові кошти були перераховані управлінням соціального захисту населення по Комунарському району у територіальне відділення № 10007/0325 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» та були наявні на рахунку на ім`я ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у вказаній фінансовій установі на час відкриття спадщини. Позивач після смерті батька отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний грошовий вклад. Разом з тим отримати вказані грошові кошти він не може через відмову банку у зв`язку з їх поверненням управлінню соціального захисту населення. Так як вказана грошова сума належала спадкодавцю, але не була ним одержана за життя, в силу ст. 1227 ЦК України вона входить до складу спадщини, і позивач як спадкоємець першої черги за законом, який реалізував своє право на спадщину, вправі на неї претендувати.

Через невизнання відповідачами права позивача на спадщину та відмову у виплаті належних позивачу грошових коштів у сумі 643 620, 66 грн. він змушений звернутися до суду за захистом свого права.

У зв`язку з викладеним позивач просить:

визнати за ОСОБА_1 право власності на належну ОСОБА_2 , чия смерть сталася 31 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію на отримання жилого приміщення як члену сім`ї загиблого військовослужбовця в сумі 643620 грн. 66 коп., які знаходилися на рахунку № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10007/0325 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в порядку спадкування за законом;

зобов`язати управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району повернути до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» належну ОСОБА_2 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця грошову компенсацію на отримання жилого приміщення в сумі 643620 грн. 66 коп., які знаходилися на рахунку № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10007/0325 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

зобов`язати публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відкрити на ім`я ОСОБА_1 рахунок, на який перерахувати отриману від управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району належну ОСОБА_2 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця грошову компенсацію на отримання жилого приміщення в сумі 643620 грн. 66 коп.;

стягнути з відповідачів понесені ним витрати зі сплати судового збору та видатки з отримання професійної правничої допомоги (а. с. 195-199 т. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2017 року відкрито позовне провадження та призначено судове засідання.

Представник відповідача філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» скористався своїм правом на відзив та 11.12.2017 року надіслав на адресу суду письмові заперечення щодо позову обґрунтовуючи їх тим, що спірні відносини по даній справі регулюються Постановою КМУ від 19.10.2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей». А тому банк є лише уповноваженим банком, в якому відкривається спеціальний рахунок, а грошова компенсація є коштами державного бюджету, тобто коштами держави, яка у власність до ОСОБА_2 не переходила та не набувалась. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви повністю (т. 1, а. с. 39-41).

Представник відповідача - управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району 19 січня 2018 року надав відзив на позов та просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі посилаючись на те, що на підставі листа Управління від 30.03.2017 року про повернення грошових коштів ОСОБА_2 філією публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» кошти грошової компенсації в сумі 643 590,66 грн. було повернуто до Управління, тобто було здійснено відповідно до чинного законодавства України. Таке повернення зумовлено тим, що означена сума є грошовою допомогою, що передбачена в субвенції державного бюджету місцевим бюджетам у 2016 році як така, що належить ОСОБА_2 як члену сім`ї загиблого учасника АТО, вона пов`язана саме з її отримувачем, повинна бути використана за цільовим призначенням та у випадку її невикористання протягом року повертається в дохід державного бюджету України як невитребувана адресатом, тому вона не входить до складу спадщини (т.1, а. с. 68-70).

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року клопотання представника позивача адвоката Норочевського О.О. задоволено та визнано явку відповідача Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району обов`язковою ( т.1, а. с. 79)

29 січня 2018 року на адресу суду від представника позивача адвоката Норочевського О.О. надійшла відповідь на відзив в обґрунтування якої зазначено, що спірні грошові кошти увійшли до складу спадкового майна, відповідно до ст. 1227 ЦК України, тому відповідачі не мали права їх повернути ( т.1, а. с 86-88).

Від третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. 12.02.2018 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №13 за 2017р. після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а. с. 98-119).

16.04.2018 року від відповідача філії Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» вдруге надійшло заперечення на позовну заяву, згідно якого управління є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим воно просить суд відмовити у задоволенні позову (т.1, а. с. 152-154).

21.05.2018 року на адресу суду від представника позивача адвоката Норочевського О.О. надійшла уточнена позовна заява ( т.1, а.с. 195-199).

23.05.2018 року на адресу суду від представника позивача адвоката Норочевського О.О. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача належним - публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» (Т.1, а. с. 188).

Ухвалою суду від 26.06.2018 року справу прийнято до провадження суддею Голубковою М.А. внаслідок повторного автоматизованого розподілу у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді Наумова О.О. (т.1 а. с. 222).

5 липня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», за змістом якого списання банком грошових коштів із спеціального рахунку ОСОБА_2 на вимогу розпорядника коштів (лист УПСЗН по Комунарському району від 30.03.2017р. №01-1723) не є порушенням, тому в задоволені позову просить відмовити (т.1, а. с. 223-224).

Ухвалою суду від 30.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті (т.2, а. с. 13).

Ухвалою суду від 01.03.2019 року після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу прийнято суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливою О.В. у зв`язку із звільненням у відставку судді Голубкової М.А. (т. 2, а. с. 24).

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року клопотання представника відповідача АТ «Державний ощадний банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (т.2, а. с. 92).

22 травня 2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача адвоката Норочевського О.О. (т. 2, а. с. 98).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Норочевський О.О. позов підтримав, просив суд його повністю задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району Малиш Ю.М. в судовому засіданні 27 лютого 2020 року під час звернення з вступним словом проти задоволення позову заперечувала з використанням доводів, викладених у відзиві на позов.

В судове засідання 26 травня 2020 року представник відповідача, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення спору, не з`явилась, клопотання про відкладення судового засідання, розгляду справи у її відсутність не надала.

Третя особа надала суду письмове звернення, яке містить прохання про розв`язання спору без її участі.

За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України постановив про проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача і третьої особи.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом після смерті його батька. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а. с. 6-7), на ім`я якого був відкритий банківський рахунок у філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в рамках реалізації «Порядку виплат грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в АТО», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 719, на який перераховано на грошову компенсацію у розмірі 643 590 грн. 66 коп.

2 серпня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з вкладу у сумі 643 620 грн. 66 коп., що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ТВБВ №10007/0325 Філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (т.2, а. с.117, зворотній бік).

Листом від 10.08.2017 року за №107325/3-35/572 Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» повідомило позивачу про неможливість виплати вказаних грошових сум через їх повернення на рахунок №842 на підставі листа управління соціального захисту населення по Комунарському району Запорізької міської ради у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , що сталася 31 січня 2017 року (т. 1, а. с. 20).

Правовідносини спадкування внормовані Книгою шостою ЦК України.

За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК).

Згідно cт.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу прийняття спадщини.

Виняток з цього правила у відповідності до ст. 1219 ЦК України становлять права та обов`язки, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, та не могли б належати іншій особі і за життя спадкодавця як такі, що пов`язані з життєдіяльністю певної особи.

Проте суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).

З наведеного положення законодавства випливає, що перелічені в статті 1227 ЦК України майнові блага, хоча й пов`язані з особою померлого, проте повинні бути передані членам його сім`ї, або утворити спадкову масу, якщо за життя вони були нараховані (присуджені) спадкодавцю, але не були ним одержані.

Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 19.10.2016 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» затверджено «Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», відповідно до преамбули якого він визначає механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Як зазначено судом, ОСОБА_2 як батько загиблого учасника антитерористичної операції на Сході України був суб`єктом отримання вказаної субвенції, а головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.

Належна ОСОБА_2 грошова компенсація в межах реалізації вказаної програми була перерахована померлому ОСОБА_2 на депозитний рахунок, відкритий на його ім`я у відділенні «Державного ощадного банку».

Використати означені грошові кошти за призначенням спадкодавець не зміг через смерть.

В такому випадку у відповідності до положень ст. 1227 ЦК України у відсутність членів сім`ї спадкодавця вони утворюють спадкову масу і спадкуються як і інші права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Пунктом 38 згаданого «Порядку…» дійсно передбачено самостійне повернення уповноваженим банком коштів із спеціального рахунка заявника на рахунок органу соціального захисту населення, проте лише у випадку, якщо заявник протягом року з дня зарахування коштів на його спеціальний рахунок в уповноваженому банку не уклав договір і не здійснив переказ коштів на придбання житла.

У зв`язку з викладеним посилання представника другого відповідача управління соціального захисту населення на право на відкликання вказаних коштів через їхнє невикористання одержувачем протягом року є неспроможними, оскільки таке повернення ґрунтувалося б на законі, якби отримувач цих коштів свідомо не скористався наданою йому грошовою допомогою, тобто у випадку сукупності обставин: невикористання грошової допомоги заявником (1) та спливу одного року після перерахування грошової компенсації на спеціальний рахунок (2).

Між тим ОСОБА_2 не використав грошову компенсацію через смерть, яка сталася менш ніш за півтора місяці після перерахування належної йому грошової суми, а наведені доводи представника відповідача позбавлені логіки навіть крізь призму формального підходу до вказаних строків, оскільки, як встановлено судом, грошові кошти були повернені на вимогу банку задовго до спливу річного строку (19 грудня 2016 року сталося перерахування на спеціальний рахунок № НОМЕР_1 , а вже 30 березня 2017 року на вимогу управління соціального захисту населення вони були повернуті на рахунок управління).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо це право оспорюється, а також у разі втрати їм документу, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_1 здійснив право на спадщину, склад спадщини утворює неотримана його батьком соціальна допомога, тому суд доходить висновку про необхідність застосування захисту права позивача в обраний ним спосіб та задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд виходить з положень цивільного процесуального законодавства, які внормовують розподіл судових витрат між сторонами.

Судовий збір в сумі 7076 грн. 20 коп., попередньо сплачений позивачем, на думку суду, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань другого відповідача - управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, - оскільки саме цей суб`єкт правовідносин є активним порушником права позивача, тоді як навмисними діями фінансової установи, яка наділена статусом відповідача лише як володілець спеціального банківського рахунку і до якої адресована вимога зобов`язального характеру, права відповідача не порушені.

Вирішуючи вимогу про відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, суд виходить з тих самих міркувань про покладення цих видатків на другого відповідача.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Представник позивача ОСОБА_4 до позовної заяви додав документально підтверджені понесені витрати на правову допомогу позивачем ОСОБА_1 , а саме: копію договору про надання правової допомоги адвоката №129 від 20.09.2017р., попередній розрахунок витрат часу на надання правової допомоги ОСОБА_1 , виписку за договором про надання правової допомоги за період з 01.10.2017р. по 03.10.2017 року (т.1, а. с. 11-14, 84-85).

Тому позовну вимогу представника позивача ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 1217, 1219, 1227, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 174, 212, 213, 215, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, , м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 32, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на належну ОСОБА_2 , чия смерть сталася 31 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію на отримання жилого приміщення як члену сім`ї загиблого військовослужбовця в сумі 643620 грн. 66 коп., які знаходилися на рахунку № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10007/0325 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в порядку спадкування за законом.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району повернути до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» належну ОСОБА_2 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця грошову компенсацію на отримання жилого приміщення в сумі 643620 грн. 66 коп., які знаходилися на рахунку № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10007/0325 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відкрити на ім`я ОСОБА_1 рахунок, на який перерахувати отриману від управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району належну ОСОБА_2 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця грошову компенсацію на отримання жилого приміщення в сумі 643620 грн. 66 коп.

Стягнути з управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на користь ОСОБА_1 7076 грн. 20 коп. судового збору, 3500 витрат на отримання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії карантину.

Повне рішення суду складено 25 червня 2020 року.

Суддя О.В. Щаслива