ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/1501/18
Провадження № 22-ц/4820/1074/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представників відповідача ОСОБА_1 В ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МігалАвто» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МігалАвто» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року неповнолітня ОСОБА_4 в особі свого законного представника ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МігалАвто» (далі ТОВ «МігалАвто») про відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4 зазначила, що 12 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , керуючи належними ТОВ «МігалАвто» вантажним автомобілем «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Krone SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 по автодорозі Житомир Чернівці, зі сторони м. Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, неподалік с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_7 рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона як пасажирка автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження та зазнала душевних страждань. У зв`язку з отриманими травмами та втратою органу позивачка перенесла значний фізичний біль, а також пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя і здоров`я. До теперішнього часу позивачка не може вільно пересуватися, спокійно сидіти та лежати, вимушена постійно себе обмежувати у всьому, змушена пристосовуватися до негативних умов існування та вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Травми, отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, понівечили обличчя позивачки, внаслідок чого вона стала соромитися свого вигляду та замкнулася в собі, крім того, вона вимушена була перервати навчання у навчальному закладі.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 і ТОВ «МігалАвто» на свою користь 200 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «МігалАвто» на користь ОСОБА_4 150 000 грн моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «МігалАвто», а тому останнє як власник джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати ОСОБА_4 завдані збитки, при цьому розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань потерпілої, вимог розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «МігалАвто» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка не довела факт перебування ОСОБА_5 з ТОВ «МігалАвто» у трудових відносинах і завдання їй моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд не врахував усіх обставин справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Власником автомобіля «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричепа «Krone SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Регілон Агро» (далі ТОВ «Регілон Агро»).

За договорами майнового найму від 7 липня 2015 року та 25 липня 2016 року ТОВ «Регілон Агро» передало ТОВ «МігалАвто» вказані транспортні засоби в тимчасове користування. З 9 серпня 2010 року ОСОБА_5 працює у ТОВ «МігалАвто» водієм вантажного автомобіля.

Автомобіль «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 і напівпричіп «Krone SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховані в Республіці Молдова Страховою компанією «Klassika Asigurari» на підставі страхових полісів сертифікату «Зелена картка» RCAE-001149397 №01248681 та RCAE-001149419 №01248882.

12 жовтня 2016 року близько 8 години ОСОБА_5 , керуючи належними ТОВ «МігалАвто» вантажним автомобілем «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Krone SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 по автодорозі Житомир Чернівці 271 км + 125,8 м, зі сторони м. Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, неподалік с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, на порушення правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення задньою частиною напівпричепу з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_7 рухався в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми органів черевної порожнини, двох травматичних розривів селезінки (з подальшим її оперативним видаленням) з розвитком гемоперітонеуму (скупчення крові в черевній порожнині 700 мл.), геморагічного шоку 2 ступеня, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища та котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; закритої травми органів грудної порожнини, переломів 3-4 ребер зліва в задньому відрізку, забою лівої легені, переломів обох сідничних кісток, ушкодження лівого кістково-здухвинного з`єднання, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що привели до тривалого розладу здоров`я; забійної рани чола, забійної рани правої верхньої кінцівки, які відносяться легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я.

З 12 до 21 жовтня 2016 року ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Кам`янець-Подільської міської лікарні №1.

Вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2017 року, переглянутого вироком Хмельницького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України слідує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, яка пов`язана з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Із положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України слідує, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частиною 1 статті 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 6 і 8 постанови від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

За загальними правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

У випадку завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на власників (володільців) цих джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини водіїв або одного з них. Власники (володільці) джерел підвищеної небезпеки, внаслідок взаємодії яких іншій особі завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Разом із тим, останній вправі вимагати виконання зобов`язання з відшкодування збитків повністю або частково як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із власником (володільцем) транспортного засобу.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, зокрема, внаслідок каліцтва або іншого ушкодження, неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 зазнала ушкодження здоров`я, тривалий час лікувалася, відчувала фізичний біль і душевні страждання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 завдана моральна шкода.

Доводи ТОВ «МігалАвто» про недоведеність цього факту суперечать зібраним доказам.

Моральної шкоди ОСОБА_8 завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки автомобіля «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Krone SDR 27» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

На підставі договору найму ТОВ «МігалАвто» користується автомобілем «DAF FT XF 105.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Krone SDR 27» та є його володільцем. Наразі, матеріали справи не містять достовірних і достатніх доказів про особу власника та володільця автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Скориставшись своїм правом вибору боржника, ОСОБА_4 пред`явила свої вимоги до ТОВ «МігалАвто» і ОСОБА_5 .

Із характеристики ОСОБА_5 (а.с. 110) слідує, що на час дорожньо-транспортної пригоди він працював у ТОВ «МігалАвто» водієм вантажного автомобіля за трудовим договором. Цю обставину в суді підтвердив і сам ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 не може нести відповідальність перед ОСОБА_4 за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а обов`язок із відшкодування позивачці моральної шкоди слід покласти лише на ТОВ «МігалАвто».

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 зазнала тяжких травм, втратила орган, понівечено її обличчя. У зв`язку з цим, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався страхом за своє майбутнє та соромом за свій зовнішній облік. ОСОБА_4 тривалий час лікувалася, були порушені нормальні життєві зв`язки позивачки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про присудження з ТОВ «МігалАвто» на користь ОСОБА_4 150 000 грн моральної шкоди є обґрунтованим.

На думку суду апеляційної інстанції, названа сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_4 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останньої.

Посилання ТОВ «МігалАвто» на необґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають зібраним доказам.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МігалАвто» залишити без задоволення, а рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Горобець Н.О.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 32