н/п 2/490/1223/2020 Справа № 490/7348/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 червня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . При цьому, позивач посилався на те, що відповідач ніколи не проживала за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачує, її речі у квартирі відсутні.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі тапризначено справу до судового розгляду по суті
Позивач вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Обставини справи, встановлені судом.
Позивач є власником 74/100 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки квартири від 15.04.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. за реєстровим №1980.
Власником 26/100 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . Згідно розпорядження Адміністрації Центрального району №96-р від 19.02.2009 року оформлено на ім`я ОСОБА_3 житлову прибудову літ.А3-2 та об`єднання квартир АДРЕСА_2 6 та 26/100 частини квартири
АДРЕСА_3 квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №19.03.03-28/Ц/1392/19 від 05.08.2019 року.
Згідно акту від 08.07.2019 року, складеного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_1 ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_4 .
Реєстрація відповідача порушує права позивача.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)
В силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом.
Вказані обставини підтверджуються актом про не проживання від 08.07.2019 року.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-80,82,259,263-265,268,280, 354-355 ЦПК України,суд,-
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлений 22 червня 2020 року.
Суддя Н.П. Черенкова