Дата документу 19.06.2020
Справа № 937/7083/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

за участі секретаря Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Каталіна Вадима Вячеславовича, до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна подружжя,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Каталін В.В., звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила про визнання права власності за ОСОБА_1 у порядку поділу спільно придбаного майна на 1/2 частину автомобіля марки Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та про стягнення судових витрат.

В обґрунтування уточненого позову вказує, що 11 липня 1992 року вона з відповідачем уклали шлюбу, який в подальшому був розірваний 19 липня 2018 року. Перебуваючи у шлюбі в 2011 році вони за сумісні кошти, без залучення кредитних коштів, придбали автомобіль Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Транспортний засіб за згодою оформили на ім`я відповідача. Після припинення шлюбних відносин, автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя залишився у користуванні відповідача. Вирішити питання поділу майна подружжя в позасудовому порядку виявилось не можливим, оскільки відповідач відмовляється добровільно поділити сумісне майно, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

16.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що предметом позову є транспортний засіб, який є річчю неподільною, тобто його неможливо розділити на частини без шкоди для його подальшого використання за прямим цільовим призначенням. У випадках із неподільним майном суд може прийняти рішення про присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його вартість частини майна. Таким чином, вважає необхідним здійснити поділ сумісного майна подружжя наступним чином, присудити спірний автомобіль відповідачу з покладенням на нього обов`язку компенсувати позивачу вартість його частки у цьому майні, що відповідно до висновку експерта про оцінку автомобіля, який знаходиться в матеріалах справи, становить 55000,00 грн.

Позивач та представник позивача адвокат Каталін В.В. у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі по викладеним у позові доводам та підставам, просили визнати право власності за ОСОБА_1 у порядку поділу спільно придбаного майна на 1/2 частину автомобіля марки Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву, просив здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом присудження йому спірного автомобіля Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 з покладенням обов`язку компенсувати позивачу вартість її частки у спірному майні, що становить 55000,00 грн. Вважає, що іншим шляхом здійснити поділ майна без шкоди для його подальшого використання за прямим цільовим призначенням не є можливим.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини:

Згідно свідоцтва про одруження, виданого 11 липня 1992 року міським відділом ЗАГС в м. Мелітополі Запорізької області, 11 липня 1992 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - ОСОБА_5 та дружини - ОСОБА_5 , про що 11 липня 1992 року складено відповідний актовий запис № 673, який в подальшому був розірваний 19 липня 2018 року на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 19 липня 2018 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області /а.с.11-12/.

За період спільного проживання у шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого за загодою сторін був зазначений ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком.

Майно, оформлене на одного з подружжя все одно є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу судом оскільки не входить до переліку майна, передбаченого ст. 57 СК України - "майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка."

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як встановлено в статті 68 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Як було встановлено, за час спільного проживання сторони ніяких договорів про правовий та юридичний статус сумісного майна або його поділ не укладали.

Таким чином, вбачається, що зазначений вище автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, оскільки це майно було набуто сторонами в період їх перебування в шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності, а частки такого майна чоловіка і дружини є рівними.

Щодо доводів відповідача в частині невизнання позову у зв`язку із тим, що транспортний засіб є неподільною річчю, у зв`язку з чим не можливо його поділити без шкоди для його подальшого використання за прямим цільовим призначенням, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд враховує положення ч. 4, ч. 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки в даній справі жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільна річ - автомобіль не може бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, тому суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити це майно у їх спільній частковій власності. При цьому суд враховує відсутність підстав для відходу від рівності часток сторін, а тому вбачається, що зазначене вище майно належить їм порівну.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, оскільки домовленості чи шлюбного договору щодо поділу спільного майна сторонами не укладено, тому суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1384,2 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 60,63, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Каталіна Вадима Вячеславовича, до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_1 у порядку поділу спільно придбаного майна на 1/2 частину автомобіля марки Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1384,2 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в порядку забезпечення позову від 30 серпня 2019 року на автомобіль Hyundai Sonata 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 червня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: