Дата документу 11.06.2020
Справа № 334/6900/19
Провадження № 2/334/1312/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права,

в с т а н о в и в :

Позивачі, звернулись до суду з позовом до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, у якому просять суд визнати протиправними дії Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради щодо відмови у наданні позивачам звільненого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_1 , яке звільнилось після смерті ОСОБА_4 , матері позивача ОСОБА_1 . Також позивачі просять суд визнати за ними право на одержання у безстрокове користування жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_1 та зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішити у встановленому порядку питання щодо надання позивачам звільненого жилого приміщення.

Представник позивачів - адвокат Боярчук Н.В., надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник Виконавчого комітету Запорізької міської ради - головний спеціаліст департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради Худолій Н.В. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує на підставі письмового відзиву, відповідно до якого ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, може бути надано тільки на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, позивачі є власниками 39/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а не наймачами, отже законні підстави для надання їм кімнати АДРЕСА_1 відсутні.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення відповідно до яких враховуючи перебування дитини - ОСОБА_3 на квартирному обліку, застарілість норм чинного законодавства, що регулюють житлові питання, вважає що права дитини в частині поліпшення житлових умов шляхом надання вивільненого житлового приміщення потребують захисту суду.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на житло від 10.10.2012 №261 виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району 39/100 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Кімната АДРЕСА_3 , у якій була зареєстрована мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , знаходиться у комунальній власності міста Запоріжжя, власником є територіальна громада міста в особі Запорізької міської ради, що підтверджується рішенням виконавчого комітету від 19.12.2016 №794/14.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 23.01.2018 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

ОСОБА_4 , згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 16.03.2018 року № 141р перебуває на квартирному обліку за місцем мешкання складом родини 3 особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 - чоловік та ОСОБА_3 - син.

Після смерті ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 , звернувся до Запорізької міської ради з заявою про надання родині звільненої жилої кімнати в комунальній квартирі за місцем мешкання, а саме кімнати № АДРЕСА_4 площею 14,20м.кв., наймачем якої була ОСОБА_4 , його мати.

28.03.2018 року листом Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР заявнику було відмовлено в наданні звільненої жилої кімнати в квартирі спільного заселення.

Вирішуючи викладену ситуацію, суд керується ст. 54 ЖК України, відповідно до якої ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34). надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймам або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

Пунктом 67 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих примирень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 визначено, що ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13,65 квадратного метра на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим рівня середньої забезпеченості жилою площею громадян у даному населеному пункті, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Вказані правила застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

Зазначеними нормами права закріплено порядок надання особі звільненого ізольованого жилого приміщення в квартирі спільного заселення, незалежно від належності жилого будинку. за її проханням при наявності наступних умов: проживання особи в ізольованому жилому приміщенні квартири спільного заселення, потреба особи в поліпшенні житлових умов незалежно від перебування на квартирному обліку, перебування особи на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, дотримання вимог щодо загального розміру жилої площі на 1 людину. Всі зазначені умови в даному випаду дотримані.

Так, позивачі мешкають в ізольованому жилому приміщенні квартири спільного заселення - кімнаті № 6 площею 16,30м.кв., перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при наданні в користування звільненої кімнати загальний розмір жилої площі на 1 людину складатиме 10,17м.кв., що менше норми.

При цьому статус особи, що претендує на отримання звільненої жилої кімнати, а саме - наймач він чи власник ізольованого приміщення в квартирі, де звільнилось жиле приміщення, не є таким, що впливає на обсяг прав особи/громадянина при отриманні такого жилого приміщення з підстав, передбачених ст. 54 ЖК України, по наступним підставам:

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (ст. 24 Конституції України).

Статтею 1 ЖК України встановлено, що відповідно до Конституції України громадяни України мають право на житло.

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав держави і громадських організацій.

Відповідно до ст. 31 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення.

З аналізу даних норм права вбачається, що у житлових правовідносинах, що регулюють права громадян на поліпшення житлових умов шляхом одержання жилого приміщення у користування, кожен громадянин, незалежно від того, є він наймачем жилого приміщення чи власником, незалежно від належності житлового будинку, квартири, за умови потреби в поліпшенні житлових умов, має рівні права.

Постановою Верховного суду від 10 вересня 2019 року по справі №0440/5515/18 визначено поняття дискреційних повноважень адміністративного органу, відповідно до якого під ним слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількості юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращім за даних обставин.

Оцінюючи рішення, яке є результатом реалізації суб`єктом владних повноважень дискрекції у питаннях, віднесених до його компетенції, суд перевіряє, чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо, неупереджено, з урахуванням права особи на участь у прийнятті рішення.

Порушення будь-якого з цих критеріїв є достатнім для висновку про те, що рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним і, як наслідок, для його скасування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, відмова виконавчого органу у наданні їм цього приміщення є безпідставною, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права - задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільненого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_5 .

Зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішити у встановленому порядку питання щодо надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільненого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строки на подання заяви про перегляд заочного рішення та на подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, продовжуються на строк дії карантину, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено 11.06.2020 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.