Провадження № 2/522/4537/20
УХВАЛА

30 червня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів колегіально,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

09 серпня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів залишено без руху.

22 серпня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі.

13 березня 2017 року від представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю Ставніченко М. ОСОБА_3 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.

19 жовтня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси винесено рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено.

28 лютого 2018 року постановою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року залишено без змін.

25 березня 2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

30 квітня 2020 року вказана справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Чернявської Л.М.

30 квітня 2020 року ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в загальному порядку.

26 червня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій остання, враховуючи те, що справа вже розглядалась судом першої інстанції у складі одного судді, з метою захисту своїх прав та законних інтересів на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. 10 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України просила розглянути справу колегіально.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що заява задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді. Перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснюється колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України, якщо справа має розглядатися суддею одноособово, але цим Кодексом передбачена можливість колегіального розгляду такої справи, питання про призначення колегіального розгляду вирішується до початку розгляду справи суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, із змісту ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України випливає, що колегіальний розгляд справи, про який просить ОСОБА_1 передбачений лише в апеляційній та касаційній інстанції, оскільки у судах першої інстанції розглядаються справи колегією у складі одного судді і двох присяжних.

Більш того, як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 , з метою захисту своїх прав та законних інтересів вважає необхідним розглядати справу, де вона є відповідачем, колегіально, оскільки справа вже розглядалась судом першої інстанції у складі одного судді, однак, окрім цього, остання жодним чином не розкриває необхідність, як на її думку, саме колегіального розгляду справи, а не одноособово суддею.

Між тим, як вже зазначалось, 25 березня 2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, вищестоящим судом не було вказано на необхідність колегіального розгляду справи.

Крім того, діючим цивільно-процессуальним законодавством України не передбачено у судах першої інстанції колегільного розгляду позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Керуючись ст.ст. 34, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів колегіально відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чернявська Л.М.