РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.,

при секретарі Орчелоті І.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Топузова В.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, третя особа: Мангушська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, третя особа: Мангушська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записом у домовій книзі від 18 жовтня 1985 року. Заповіту померлим не було залишено. Позивач зазначає, що вона проживала разом із померлим однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за вищевказаною адресою з 1980 р. по 07.07.1986 р. Разом із померлим вона мала спільний бюджет та вела спільне господарство. На момент смерті ОСОБА_3 позивачка знаходилася у лікарні через отримане поранення, тому поховання померлого було здійснено за рахунок коштів Колгоспу імені Мічуріна Ялтинської селищної ради, у якому вони з померлим працювали. Через тривале знаходження у лікарні та відсутність реєстрації шлюбу в позивачки відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . Крім того, Ялтинською селищною радою їй відмовлено у видачі довідки про спільне проживання з померлим через відсутність у позивачки свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , тому можливість отримання такої довідки в неї також відсутня. Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , до складу якого входить жила будівля загальною площею 37,2 кв.м, сарай, туалет, басейн. Оригінал правовстановлюючих документів на зазначене домоволодіння знаходяться в позивачки. Після смерті ОСОБА_3 позивачка продовжує проживати у вказаному житловому будинку і по сьогоднішній день, фактично вступила в управління майном: доглядала спадкове майно, оплачувала комунальні послуги. Проживання з померлим однією сім`єю та вступ в управління спадковим майном підтверджують свідки. Зазначає, що враховуючи відсутність інших спадкоємців ОСОБА_3 , та проживання з померлим однією сім`єю на момент смерті, фактичний вступ в управління спадковим майном, позивачка вважає, що має право на спадщину ОСОБА_3 , проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через що вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні поясненням у позовній заяві та просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника Мангушської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшла заява про розгляд справи без присутності представника, просить суд ухвалити рішення на розсуд суду.

Від представника Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що складено запис акту про смерть № 37 від 08 липня 1986 року, який внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 04.11.2011 року за номером 54125038 та видано свідоцтво про смерть.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

09.09.2019 року позивачкою ОСОБА_1 було подано до Мангушської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на підставі норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV в чинній редакції від 31.03.2019 року (а.с. 32).

10.09.2019 року державним нотаріусом було видано роз`яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину № 599/02-17, відповідно до змісту яких зазначено, що на час смерті вказаного у заяві спадкодавця ( ОСОБА_3 , померлий у 1986 році) діяв Цивільний Кодекс Української РСР, Цивільний Кодекс України від 18.07.1963 № 1540-VІ, який втратив чинність 01.01.2004 року. Стаття 1268 не є статтею діючого на той час Цивільного Кодексу УРРСР, тому не може застосовуватись саме у данному випадку (а.с. 33).

Також, відповідно до відомостей, що містяться в записі акту про смерть № 37 від 08.07.1986 року, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано його доньці ОСОБА_4 . Тобто у спадкодавця ОСОБА_3 є спадкоємці першої черги за законом, що повністю спростовує пояснення позивачки, що вона є єдиною спадкоємицею до майна померлого ОСОБА_3 . Зворотнього позивачкою не доведено належними доказами по справі.

Крім того, факт спільного проживання позивачки разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 в період з 1980 року по 07.07.1986 року жодними належними доказами по справі не підтверджено. Довідка про фактичне місце проживання, видана станом на вересень місяць 2019 року не є належним доказом спільного проживання позивачки із спадкодавцем та прийняття нею спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, як зазначає позивачка, вона є спадкоємицею до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте зазначені посилання є невірними.

Так, відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тобто, на час відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, за яким спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Аналізуючи вищевикладені норми цивільного законодавства та зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі, оскільки остання не відноситься до жодної з черг спадкування за Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, третя особа: Мангушська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно- відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення суду виготовлено 06.07.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області може бути подана до Донецької апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко