ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 03.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив умови договору.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 22.07.2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 101 457,72 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 0,00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту 32 170,29 грн; заборгованість за нарахованими процентами 0,00 грн; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 62 131,89 грн; заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 4 807,51 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року - позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору від 03 лютого 2014 року станом на 22 липня 2019 року в сумі 101 457 грн 72 коп, з яких 1) заборгованість по тілу кредиту 00 грн 00 коп, 2) заборгованість за простроченим тілом кредиту 32 170 грн 29 коп, 3) заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом 00 грн 00 коп, 4) нарахована пеня за прострочене зобов`язання 62 131 грн 89 коп, 5) заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу 1 848 грн 03 коп, 6) а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: а) 500 грн штраф (фіксована сума) і б) 4 807 грн 51 коп штраф (процентна складова).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати частково та ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким зменшити суму заборгованості, присудженої до стягнення до 42 303,34 грн, в тому числі зменшити суму стягнення нарахованої пені на прострочене зобов`язання до 4 825,54 грн, та відмовити у стягненні заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасну сплату боргу у розмірі 1 848,03 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, не прийняв до уваги положення ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з яким неустойка за кредитом не повинна перевищувати 4 825,54, тобто 15 % від суми простроченого платежу.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положенням ч.ч.1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що 03.02.2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк».

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

В анкеті-заяві відсутні відомості про встановлений кредитний ліміт на картці позичальника.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.7-13), складеного та долученого банком до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за кредитом. Що не заперечувалося відповідачем в апеляційній скарзі.

На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 22.07.2019 року у розмірі 101 457,72 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 0,00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту 32 170,29 грн; заборгованість за нарахованими процентами 0,00 грн; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 62 131,89 грн; заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 4 807,51 грн.

Між тим, в анкеті-заяві відсутня інформація щодо встановленого банком розміру та порядку нарахування неустойки (пеня, штраф).

Долучений до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не містять підпису відповідача, тому він не може розцінюватися як складова частина кредитного договору, умови якого погоджені сторонами.

Посилання позивача у позовній заяві на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як належний доказ погодження сторонами умов договору щодо розміру та порядку нарахування неустойки, не можуть бути прийняті у якості належного доказу у розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки Витяг з Тарифів не підписаний відповідачем, окрім того, він містить перелік тарифних планів декількох видів кредитних карток «Універсальна», а який саме вид послуги та вид кредитної картки обрав відповідач позивачем не доведено.

Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень про те, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати неустойки у розмірі та порядку нарахування, що зазначені у цих документах.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення з відповідача на свою користь неустойки (пеня, штраф) є безпідставними, а тому рішення суду першої інстанції підлягає:

скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору від 03 лютого 2014 року станом на 22 липня 2019 року в частині нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 62 131,89 грн; заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 1 848,03 грн; штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована сума) і 4 807,51 грн штраф (процентна складова) з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог;

зміні в частині визначення загальної суми заборгованості та стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 лютого 2014 року станом на 22 липня 2019 року в сумі 32 170 грн 29 коп, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 32 170 грн 29 коп.;

зміні в частині визначення суми судового збору та стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судового збору в розмірі 609,11 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 558,96 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору від 03 лютого 2014 року станом на 22 липня 2019 року в частині нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 62 131,89 грн; заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 1 848,03 грн; штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована сума) і 4 807,51 грн штраф (процентна складова) та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Змінити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 року в частині визначення загальної суми заборгованості та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2014 року станом на 22 липня 2019 року в розмірі 32 170 (тридцять дві тисячі сто сімдесят) грн 29 коп, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 32 170 грн 29 коп.

Змінити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2020 рокув частині визначення суми судового збору та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) судовий збір в розмірі 609,11 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 558,96 грн.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова