Справа № 738/405/20
№ провадження 2/738/196/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивувала наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на частку в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після померлої матері ОСОБА_3 . В установлений законом позивач звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння спадкоємцеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку з цим, позивач звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь яких клопотань не надала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Величківка, Менського району, Чернігівської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Величківської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.6), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.7). Інші спадкоємці першої черги за законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини, подавши в установлений законом термін заяви про відмову від прийняття спадщини.

Згідно із законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" кожна сільська рада вела за встановленими формами по господарські книги (ст. 13 даного закону).

Відповідно до довідки № 61/3 від 11.02.2020, виданої в.о. старости Величківського старостинського округу Яковенко Т.М., зазначено, що згідно погосподарського обліку станом на 15.04.1991, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , мав статус колгоспного двору, головою колгоспного двору був ОСОБА_4 . Членами: дружина ОСОБА_3 , діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус «колгоспний двір» (а.с.47).

Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Отже, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в АДРЕСА_1 збереглось за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в рівних частках по ј кожному.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на ј частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої першої черги за законом є позивачка ОСОБА_1 .

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 32/2014, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємець за законом позивач ОСОБА_1 в установлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_3 . Спадкоємці за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття належної їм частини спадкового майна на користь позивача ОСОБА_1 . Проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.50, 61-82).

Оскільки, у судове засідання надана довідка, відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 був колгоспним двором станом на 15 квітня 1991 року, то відносини мають регулюватися положеннями Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки у редакції 1963 року (далі ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року зазначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлено 20 листопада 2017 року (а.с.11-15).

Згідно із звітом про оцінку майна, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 має загальну вартість 22429 грн. 00 коп. (а.с.16-35).

Позивачка в своїх позовних вимогах ставить питання про визнання за нею права власності на Ѕ частину в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , яка складається з спадкового майна після померлої матері (1/4) і належної позивачеві частки як члену колгоспного двору (1/4).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до положень статей 120, 123 ЦК УРСР, має право на 1/4 частку, у вказаному будинку, як член колгоспного двору, оскільки станом на 15.04.1991 року вона була зареєстрована в даному домоволодінні. Разом з цим, позивач не надає суду доказів, які б перешкоджали їй в оформленні своєї частки у вказаному житловому будинку в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна. В зв`язку з цим, ј частина домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 , як члену колишнього колгоспного двору, не є спадковим майном і заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постановою Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок", ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 13, 76, 229, 258 259, 263 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове нерухоме майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , а саме: на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 26 червня 2020 року.

Суддя Т.Г. Сова