Провадження №: 4-с/755/38/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіна Марина Олександрівна на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни, у якій просить суд визнати недійсними розрахунки заборгованості: від 16.07.19 р.; від 14.08.19 р.; від 16.08.19 р.; від 03.09.19 р.

Зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами за період з 01.04.18 р. по дату розрахунку у відповідності до ч. 1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», у розмірі не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України;

Зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами за період з 01.04.18 р. по дату розрахунку з нарахуванням індексації;

Визнати протиправними дії державного виконавця з приводу зарахування у якості погашення заборгованості за аліментами коштів, перерахованих на рахунок стягувана за період листопад 2018 - червень 2019 року;

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у вигляді порушення вимог ч.4 ст 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині подальшого нарахування виконавчого збору. Зобов`язати державного виконавця своєчасно нараховувати виконавчий збір;

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо нестягнення грошових коштів з картрахунку НОМЕР_4 боржника у Приватбанку. Зобов`язати державного виконавця звернути стягнення на кошти боржника у Приватбанку;

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця з приводу неотримання дозволу на проникнення до житла з метою опису та арешту майна боржника. Зобов`язати державного виконавця описати та арештувати майно боржника;

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця з приводу невчинення дій, передбачених от. 76 ЗУ «Про виконавче провадження». Зобов`язати державного виконавця виявити наявність вини у діях боржника та застосувати до боржника відповідні наслідки, передбачені ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження»;

Скарга обґрунтована тим, що за виконавчим листом №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини стягнуто у твердій грошовій формі у розмірі 400,00 грн. Розмір аліментів у 400,00 грн, встановлений рішенням суду у 2012 році з цілком зрозумілих підстав є недостатнім для утримання дитини. У відповідності до ч.2. ст. 182 СК України (в ред. від 06.02.18 р.), мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до 4.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Вказану норму внесено до ЗУ «Про виконавче провадження» згідно із Законом № 2475-УІІІ від 03.07.2018. Стосовно розрахунків під час, коли вказану норму ще не було запроваджено, існує Постанова Верховного Суду від 12.09.18 у справі 61-37114св18. У відповідності до правових висновків Верховного Суду, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів. Як видно, вказана норма була в подальшому застосована та в явному вигляді увійшла у абз.2 ч. І ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Розрахунок аліментів за період з 01.04.18 р по 22.03.19 р. був виконаний державним виконавцем, наданий представнику стягувана 22.03.19 р. та враховував вказані обставини. Аліменти нараховувались у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Але в подальшому в оскаржуваних розрахунках з невідомих підстав розмір аліментів, нарахований державним виконавцем, був знов прийнятий у розмірі менше мінімально гарантованого

Зі змісту оскаржуваних розрахунків видно, що державний виконавець обізнаний щодо обов`язку нарахування індексації аліментів і при розрахунку заборгованості 22.03.19 р. індексація аліментів була здійснена і інтересів стягувана не порушувала. Але з невідомих підстав в оскаржуваних розрахунках індексація аліментів відсутня.

У матеріалах справи наявні відомості, що боржник неодноразово змінював місце роботи без повідомлення державного виконавця, не з`являвся за викликами державного виконавця, не надавав відомостей щодо джерел свого існування та підстав невиконання судового рішення. Державним виконавцем здійснено вихід на адресу боржника, складено акт, що боржник виїхав до Польщі. Не зважаючи на заяву стягувана, вказані відомості державним виконавцем не перевірені, боржник не викликаний, не дав пояснень, яким чином він міг працювати за кордоном, коли ще 25.09.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду у справі 755/25338/13-ц боржника обмежено у праві виїзду за кордон (Додаток 6). Тим не менше, державним виконавцем регулярно виноситься постанова про обмеження виїзду за кордон.

У постанові державного виконавця від 02.04.19 зазначено, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 51174,14 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань. Державний виконавець не робив розрахунку, чи перевищує така заборгованість суму відповідних платежів за 12 місяців (а вона перевищує) та не виконав вимог ч.4 ст 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині подальшого нарахування виконавчого збору.

Скаржник в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку. Від скаржника до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, та просив прийняти рішення яким скаргу задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни перебуває виконавчий лист №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки малолітня дитина проживають з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 71Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленомуСімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем.

Згідно ч. 13 ст. 71Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 16.07.2019 р., щодо несплати аліментів за виконавчим листом №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 01.07.2019 р. становить 9 677, 20 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 14.08.2019 р., щодо несплати аліментів за виконавчим листом №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 14.08.2019 р. становить 6 950,71 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 16.08.2019 р., щодо несплати аліментів за виконавчим листом №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 16.08.2019 р. становить 11 426,53 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 03.09.2019 р., щодо несплати аліментів за виконавчим листом №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 станом на 03.09.2019 р. становить 11 660,07 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

17 травня 2016 року був прийнятий ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», який набув чинності 12 червня 2016 року та Порядок проведення індексації грошових доходів населення був призначений з червня 2016 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103 %.

Як вбачається з матеріалів скарги та копій матеріалів виконавчого провадження, останні не містять жодних доказів, які б підтверджували факт нарахування державним виконавцем на суму заборгованості по аліментам індексації.

Таким чином, оскільки в спірних розрахунках заборгованості по аліментам відсутня індексація по аліментам, суд вважає розмір заборгованості викладений в оскаржуваних розрахунках є помилковим та підлягає перерахунку державним виконавцем.

Згідно ч. 9 ст. 71 Закону Україна «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Щодо заявлених вимог скаржника, щодо визнання протиправними дії державного виконавця з приводу зарахування у якості погашення заборгованості за аліментами коштів, перерахованих на рахунок стягувана за період листопад 2018 - червень 2019 року; Визнання протиправною бездіяльність державного виконавця у вигляді порушення вимог ч.4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині подальшого нарахування виконавчого збору. Зобов`язання державного виконавця своєчасно нараховувати виконавчий збір; Визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не стягнення грошових коштів з картрахунку НОМЕР_4 боржника у Приватбанку; Зобов`язання державного виконавця звернути стягнення на кошти боржника у Приватбанку; Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця з приводу неотримання дозволу на проникнення до житла з метою опису та арешту майна боржника; Зобов`язання державного виконавця описати та арештувати майно боржника; Визнання протиправною бездіяльність державного виконавця з приводу невчинення дій, передбачених от. 76 ЗУ «Про виконавче провадження». Зобов`язати державного виконавця виявити наявність вини у діях боржника та застосувати до боржника відповідні наслідки, передбачені ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, про відмову в їх задоволенні, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено порушення державним виконавцем норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіна Марина Олександрівна на дії державного виконавця.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіна Марина Олександрівна на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіної Марини Олександрівни по обчисленню розміру заборгованості із сплати аліментів, а саме по складанню розрахунків заборгованості по аліментах від 16.07.19 р.; від 14.08.19 р.; від 16.08.19 р.; від 03.09.19 р, по виконавчому листі №2-3001/2011 від 25.07.2012 року Дніпровського районного суду м. Києва - неправомірними.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Скаржник ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_1 ).

Суб`єкт оскарження: Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нікітіна Марина Олександрівна. місце знаходження: 02094, м. Київ, вул.Краківська, 20.

Суддя