Справа № 635/6032/19
Провадження № 2/635/1129/2020
02 липня 2020 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Назаренко О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Літінської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, в якому просять усунути перешкоди у користуванні будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком; зняти ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.
Позов обґрунтовано тим, що позивачу ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку загальною площею 157, 5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2019. Позивачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку загальною площею 157, 5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2019. Позивачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка житлового будинку загальною площею 157, 5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2019. Право власності на вказаний житловий будинок виникло у них на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіною І.Г. Також зазначають, що їм на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В належному їм на праві власності будинку зареєстрований відповідач. Однак за вказаною адресою не проживає останні десять років, добровільно знятися з реєстрації у житловому будинку, що належить позивачам на праві спільної часткової власності, не бажає. У користуванні житловою площею відповідачу ніхто не перешкоджав. Крім того, відповідач не несе жодних витрат по утриманню будинку. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку позивачів, створює перешкоду власникам (позивачам), в користуванні будинком.З урахуванням зазначеного, позивачі вважають, що відповідач ОСОБА_4 відсутній в зареєстрованому місці проживання за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин останні десять років, а тому втратив право користування житловим приміщення.
На підставі ухвали суду від 02 вересня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
10 жовтня 2019 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/88 від 10.10.2019 у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19.09.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23.09.2019 № 05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином.
Позивачі надали до суду письмові заяви, в яких просять справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи - Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, надану нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158669444 від 06 березня 2019, позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158669889 від 06 березня 2019, позивач ОСОБА_2 є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158670286 від 06 березня 2019, позивач ОСОБА_3 є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області №3527/1 від 23.07.2019 року, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач), 1964 року народження, ОСОБА_3 (позивач), 1969 року народження, ОСОБА_4 (відповідач) 1971 року народження. Як зазначили у позові позивача, відповідач ОСОБА_4 не є членом сім`ї кожного з них,
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, що знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема статтями 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, в тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, позивачі як сторона по справі, зобов`язані довести ті обставини на які вони посилаються як на правову підставу своїх вимог.
З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду з даним позовом відповідач за зареєстрованим місцем проживання не мешкає без поважних причин.
Під час розгляду справи судом відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вчинення перешкод з боку позивача щодо її проживанню за місцем реєстрації.
Твердження позивачів про те, що реєстрація ОСОБА_4 у спірному житловому будинку порушує їх майнові права відповідачем не спростовано.
Факт не проживання більше десяти років відповідача ОСОБА_4 за місцем реєстрації в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується письмовими поясненнями свідків.
Отже, судом встановлено, що відповідач не є власником спірного будинку, на даний час не є членом сімей власників, без поважних причин більше 10 років не проживає в зазначеному будинку, доказів укладення договору з власниками про порядок проживання та утримання житла відповідачем не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що порушене право власників будинку підлягає захисту, відповідач ОСОБА_4 є таким, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов в цій частині необхідно задовольнити.
Що стосується позовної вимоги про зняття ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в зв`язку з чим з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, оскільки з наданої квитанції №8520 від 07 серпня 2019 року платником зазначено ОСОБА_2 .
Керуючись статтями 141, 247, 259, 263-265, 280-283,354 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок, який розташовантй за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2 ;
позивач- ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
третя особа - Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, місце знаходження Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 213.
Суддя О.В.Назаренко