Справа № 310/5414/14-ц
8/310/8/20
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2020 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

17.03.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Бердянського міськрайонного суду від 03.09.2015 року у цивільній справі №310/5414/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, за якою судом була визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , закрито провадження у справі.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що наразі їй стало відомо про обставини, що існували на час вирішення справи, проте не були відомі їй, приховані відповідачем, а саме: у лютому-березні 2020 року їй стало відомо, що в 2018 році Бердянським міськрайонним судом Запорізької області розглядалася справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Бердянської міської ради, треті особи: міжрайонне управління у Бердянському районі та м. Бердянську ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Порохня О.В., інспекція ДАБК в Запорізькій області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.06.2007 удаваним в частині зазначення покупця з моменту його укладення, визначення покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.06.2007, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, визнання осіб співзабудовниками житлового будинку, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності по Ѕ частці на житловий будинок. При ознайомленні з матеріалами цієї справи встановлено, що позивач у вказаній вище справі ОСОБА_3 у позовній заяві вказував на те, що 19.02.2014 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали договір про спільне будівництво, за яким ОСОБА_3 здійснив фінансування будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , що дорівнює 40000,00 доларів США. Про ці витрати спільних коштів позивачці не було відомо на час ухвалення судового рішення про перегляд якого вона просить. Якби на час укладення мирової угоди з позивачем вона знала про це фінансування будівництва за рахунок спільних коштів подружжя, то вона б обов`язково вимагала врахування цих коштів у поділі майна подружжя і відповідно не погодилася б на поділ майна подружжя таким чином, як зазначено в мировій угоді. Вона не знала і не могла знати про укладення договору про спільне будівництво від 19.02.2014 року, адже він був укладений без її згоди, як дружини. ОСОБА_1 вважає, що вказані обставини є суттєвими та істотними, а тому є підставою для перегляду ухвали суду від 03.09.2015 року за нововиявленими обставинами. За наслідками якого просить скасувати ухвалу суду від 03.09.2015 року і постановити нову про відмову у визнанні мирової угоди, призначити справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Щасливий О.Р. в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляди справи повідомлені належним чином ( а.с.67-70). Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.65-66). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Заперечення проти поданої позивачем заяви від 04.04.2020р. підтримує, просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд ухвали суду.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце розгляду, не перешкоджає розгляду заяви. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав, суд ухвалив розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами за відсутності позивача і відповідача та їхніх представників, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Представником відповідача подані письмові заперечення на заяву позивача про перегляд судового рішення від 03.09.2015 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заперечень представник вказує на те, що відповідно до ч.5 ст. 423 ЦПК України, суд при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Позивач позову про поділ витрачених коштів у цій справі не заявляла. Якщо позивач вважає, що вона має право на поділ зазначених 40000 доларів США, то вона має прав звернутися до суду із окремим позовом. Також вказує, що договір про спільне будівництво від 19.02.2014р. був укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в період перебування позивача і відповідача у шлюбі. Він укладався за згодою ОСОБА_1 , в інтересах їх спільного сина ОСОБА_7 , якому і будувався житловий будинок по АДРЕСА_1 . Про укладання договору і вкладення грошових коштів відповідачем у будівництво цього будинку позивачка знала. Тому посилання позивачки на п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, як на істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, є необґрунтованими. Просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали цивільної справи та додані до заяви письмові докази у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 та ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою, серед іншого, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ч.1 ст. 423 ЦПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.09.2015 року (а.с.31-33 т.3) була визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, у зв`язку з укладанням мирової угоди.

Позивачка вказує на те, що їй у лютому-березні 2020 року їй стало відомо, що 19.02.2014 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали договір про спільне будівництво, за яким ОСОБА_3 здійснив фінансування будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , що дорівнює 40000,00 доларів США. Про ці витрати спільних коштів позивачці не було відомо на час ухвалення судового рішення від 03.09.2015 року. Якби на час укладення мирової угоди з відповідачем вона знала про це фінансування будівництва за рахунок спільних коштів подружжя, то вона б обов`язково вимагала врахування цих коштів у поділі майна подружжя і відповідно не погодилася б на поділ майна подружжя таким чином, як зазначено в мировій угоді. Вважає, що вказані обставини є суттєвими та істотними, а тому є підставою для перегляду ухвали суду від 03.09.2015 року за нововиявленими обставинами.

Суд, надавши правову оцінку обґрунтуванню заявлених вимог заяви, вважає наведену заявником підставу такою, що не є нововиявленою в розумінні п. 1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, по- перше з тих підстав, що позивачем в останній уточненій позовній заяві не заявлялися вимоги до відповідача про поділ спільно нажитих грошових коштів подружжя (а.с.178-180). Спільні кошти подружжя не були предметом спору, відтак докази щодо їх наявності чи їх витрат сторонами суду не надавалися і судом такі докази не досліджувалися.

Таким чином, підстави, на які заявник посилається як нововиявлені, не є такими у розумінні положення п. 1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, тому підстав для перегляду ухвали суду від 03.09.2015 року про визнання мирової угоди, за нововиявленими обставинами відсутні.

Суд надавши, правову оцінку встановленим обставинам, вважає, що така заява ОСОБА_1 спрямована на вимогу перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що заявниця має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що суперечить одному із фундаментальних аспектів верховенства права - принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, оскільки перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію (касацію). Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, що узгоджується з рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 423, ст. 429 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.09.2015 року про визнання мирової угоди у справі №310/5414/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна. Ухвалу суду від 03.09.2015 року залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23.06.2020 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду І.П. Прінь