Справа № 545/1378/20
Провадження № 2-о/545/72/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Лабовкіної А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України, заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що заявник не має можливості у встановленому законом порядку отримати паспорт громадянина України після досягнення 18 років.

Від представника заявника адвоката, Фабро Є.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Від представника Управління державної міграційної служби України у Полтавській області до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог заперечив.

У судове засідання представник Управління державної міграційної служби України у Миколаївській області не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Чинним законодавством не встановлено іншого порядку встановлення таких фактів Пунктом 44 «Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства» визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 ІНФОРМАЦІЯ_1 . на території, яка стала територією України для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що 20.11.2018 року, заявник, гр. ОСОБА_1 звернулась до Полтавського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Полтавській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України.

Згідно Рішення Полтавського районного відділу Управління державно міграційної служби України в Полтавській області від 05.01.2019 року, судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорту громадянина України в формі картки вперше після досягнення 18 річного віку та роз`яснено необхідність підтвердити приналежність до громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійні проживали на території України. Про належність до громадянства Україні таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього ПОСТІЙНОГО проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про громадянство України» особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Суд вважає, що виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошенні незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.

У листі Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у малолітньому віці разом із матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року підтверджується наступним доказами,а саме:

- свідоцтвом про народження від 18.11.2015 року серія НОМЕР_1 , де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася в с. Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області;

- довідкою Іванівської сільської ради Новоукраїнаського району Кіровоградської області №24 від 06.02.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 24 серпня ІНФОРМАЦІЯ_4 та станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала в с. Іванівка Новоукраїнського району Кіровоградської області разом із матірю ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також судом встановлено, що Вироком від 19.05.2017 року по справі № 468/829/16-к Баштанського районного суду Миколаївської області, громадянку України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, тобто судом встановлено факт громадянства ОСОБА_1 , який ніким не оскаржений і вступив в законну силу.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань приєднано невідбуту частину покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.09.2015 року та вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2015 року та ОСОБА_1 остаточно засудженою до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

30 серпня 2017 року Апеляційним судом Миколаївської області по справі № 468/829/16-к постановлено Ухвалу якою Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.05.2017 року залишено без змін.

27 вересня 2018 року Постановою Верховного Суду Касаційного кримінального суду касаційну по справі № 468/829/16-к вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року та ухвалу

Апеляційного суду Миколаївської області від ЗО серпня 2017 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального проваджень і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій ч бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанов суду, лише

в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені воні цією особою.

Виходячи із змісту, вищезазначених рішень судів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України.

Крім того відповідно до особової картки ГУНП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що остання є громадянкою України.

З матеріалів заяви вбачається, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для отримання паспорта громадянина України.

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після ІНФОРМАЦІЯ_5 листопада 1991 ІНФОРМАЦІЯ_5 і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається зокрема за територіальним походженням якщо особа постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території , яка стала територією України відповідно до Закону України „Про правонаступництво України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи з наведеного суд, вважає, що в судовому засіданні встановлено факт того, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійного, безвиїзно, проживав на території України, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9-13, 17, 81, 293-294, 315-319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у малолітньому віці разом із матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя

Полтавського районного суду Полтавської області І.С. Кіндяк