Справа № 135/183/18
Провадження № 2/135/117/20
У Х В А Л А

іменем України

09.06.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області клопотання представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що перебуває в спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ладижинського міського суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що перебуває в спільній частковій власності.

У судовому засіданні 09.06.2020 ОСОБА_1 підтримав раніше подані клопотання про зловживання представниками відповідача процесуальними правами та просив застосувати заходи процесуального примусу. На обґрунтування своєї позиції представник позивача ОСОБА_1 посилався на те, що заява від 24.09.2019 подана відповідачем ОСОБА_6 про закриття провадження у справі у зв`язку з тотожністю позовів 2015 року та 2018 року є зловживанням процесуальними правами і подана з метою затягування судового процесу, адже питання тотожності позовів уже було вирішене судом.

Поряд з чим зазначив, що спроба представників відповідача ввести суд в оману також є зловживанням процесуальними правами, зокрема, 24.09.2019 адвокат відповідача ОСОБА_4 намагався переконати суд в тому, що нібито в справі 2015 року мова йшла про якісь господарські споруди. Також адвокат Таксер В.З. намагаючись ввести суд в оману, переконував суд в тому, що в справі 2018 року позивачем є ОСОБА_7 його дочка ОСОБА_5 , тобто правонаступник позивача, але така інформація є обманом, адже ОСОБА_7 і є ОСОБА_5 . Окрім того, адвокат Таксер В.З. зазначив, що дані обставини вказані в позовній заяві ОСОБА_5 , що також не відповідає дійсності.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що адвокат Зубань О.О. стверджував, що нібито предмет позову це правовстановлюючі документи. Вважає, що такі дії адвокатів відповідача спроба ввести суд в оману.

Водночас, зазначив, що представники відповідача після вивчення матеріалів справи мали б усвідомлювати відсутність правових підстав їх позиції, адже ні право ні законний інтерес відповідача не порушуються. Проте, щоб не втратити гонорар в розмірі 12 000 грн взялися за справу. Таким чином вважає, що представник відповідача ОСОБА_4 24.09.2019 в порушення всіх принципів та засад адвокатури, норм процесуального законодавства, Конституції України подав заяву до суду, в якій не тільки описані всі завідомо неправдиві обставини, але і здійснюється посягання на майно позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив вирішити клопотання про зловживання представниками відповідача процесуальними правами згідно з вимогами закону.

Представники відповідача ОСОБА_6 - адвокати Таксер В.З. та ОСОБА_3 подали до суду заперечення відповідача на заяву про зловживання процесуальними правами. Дане заперечення мотивоване тим, що відповідач подаючи заяву від 24.09.2019 про закриття провадження у справі діяла в межах прав наданих їй відповідно до ст. 43 ЦПК України, а тому, керуючись своїм правом вона подала заяву про закриття провадження у справі, виходячи з того, що предметом даного позову є поділ житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Дана заява була подана для того, щоб суд ознайомившись зі змістом позовів обох справ мав змогу перевірити чи дійсно предмети позові є ідентичні чи різні.

Поряд з чим зазначили, що будь-якої спроби ввести суд в оману не робили. А була лише допущена технічна описка невірно зазначено прізвище спадкодавця позивача (вказано ОСОБА_7 , замість вірного ОСОБА_8 ). Вважає, що дана технічна помилка не являється зловживанням процесуальними правами і не спрямована на введення суду в оману.

Щодо зазначення, що адвокат Зубань О.О. стверджував, що правовстановлюючі документи це і є предмет позову, то дані твердження є завідомо неправдивими, адже адвокат стверджував, що предметом позову є виділ частки майна, отриманого позивачем на підставі правовстановлюючого документа.

З`ясувавши позиції сторін, розглянувши заяви представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу, суд вважає, що у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ст. 144 ЦПК заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду, визначеною у постанові від 07.08.2019 у справі № 910/11287/16.

Суд зазначає про те, що подання заяви про закриття цивільної справи та обрання позиції захисту є правом особи, яка звертається до суду за захистом своїх, як вона вважає, порушених, невизнаних чи оспорюваних прав та інтересів. Вважати вказані дії зловживанням правами у суду наразі немає підстав, враховуючи зміст поданої заяви.

З огляду на викладені вище, доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 39, 49, 143, 144 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що перебуває в спільній частковій власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя