Справа № 263/6513/20
Провадження № 2-н/263/584/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика О.М., перевіривши матеріали заяви Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01 травня 2017 року по 01 травня 2020 року у сумі 5970,90 грн.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Заявник просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за період з 01 травня 2017 року по 01 травня 2020 року у сумі 5970,90 грн., яка утворилася за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, до заяви доданий розрахунок заборгованості, але доказів, які б підтверджували надання послуг централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , до заяви про видачу судового наказу не додано. А один лише розрахунок заборгованості не є достатнім доказом таких обставин.

З наданого заявником розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 травня 2017 року у боржника вже наявна заборгованість у розмірі 4321,80 грн., що може свідчити про подачу заяви поза межами позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Поряд з цим до матеріалів заяви не надані беззаперечні докази наявності боргу, а саме, що такі послуги надані та відповідно їх отримувачем не оплачені, оскільки в особовому рахунку не зазначені ініціали споживача.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, враховуючи, що доказів на підтвердження договірних відносин з боржником щодо надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржником суду не надано, із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, а також наявні підстави вважати, що стягував намагається стягнути борг поза межами позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 62, 163, 165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із заявою у порядку наказного провадження до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для такої відмови.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика