Справа №489/2437/19
Провадження №2/489/217/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 травня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Середою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи Друга миколаївська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «Р» до 2003 року забудови, площею 90,2 кв. м., загальною площею 68,7 кв. м., житловою площею 50,0 кв. м.; прибудови літ «р» до 2003 року забудови, площею забудови 11,9 кв. м., загальною площею 9,4 кв. м.; погріб з шиєю літ. «В» 1927 року побудови; душ літ. «Ж», що розташовані на земельній ділянці спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що її матері ОСОБА_3 належала спочатку 62/100 часток будинку АДРЕСА_2 після смерті свого батька ОСОБА_4 . Проте, 20 грудня 1996 року рішенням № 220 Ленінської районної ради народних депутатів було затверджено зміну ідеальних часток, відповідно до якої ОСОБА_3 належала 48/100 частки спірного майна. На виконання зазначеного рішення ММБТІ були оформлені свідоцтва про право власності, проте, її мати свідоцтва не отримувала. З 1990 років співвласники домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за взаємною згодою поділу двора домоволодіння, встановивши огорожу між нерухомістю, провели реконструкцію житла. ОСОБА_5 збільшила житлову та загальну площу будинку літ. «П», ОСОБА_3 зламавши кімнати 1-4 та 1-5 будинку літ. «А», прибудувала до нього коридор, кімнати, ванну кімнату, санвузол з однієї сторони, кухню та веранду з іншої. Виконання робіт співвласниками було закінчено 1995-1996 рр. Після чого ОСОБА_5 провела інвентаризацію частки свого житла та отримала нове свідоцтво про право власності. ОСОБА_3 нове свідоцтво про право власності не отримувала, поліпшені долі житла до технічної інвентаризації внесені не були. За час поліпшення ОСОБА_3 житла, було внесено як самочинно збудоване станом на 2003 рік. Вважає, що зміна часток відбулася з грубим порушенням прав спадкодавця ОСОБА_3 . Крім того, зазначає, що вона фактично проживала разом зі спадкодавцем з 90-х роках та є єдиною спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_3 . Після смерті матері, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами справи.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Спочатку 62/100 часток житлового будинку з відповідними надвірними спорудами АДРЕСА_2 належали на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.1979 року виданого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Барановою Н.Н., зареєстрованого в реєстрі за № 6-2222, в ММБТІ з 12.05.1979 року за реєстровим № 4536.
Відповідно до рішення № 220 виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 20.12.1996 року, встановлено ідеальні частки, зокрема, на домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_5 52/100 частки; ОСОБА_3 48/100 частки.
Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів 11.01.1997 року виготовлено свідоцтво про право власності на домоволодіння, а саме: 48/100 частки домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 . Проте дане свідоцтво не містить печатки та підпису уповноваженої особи.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.08.2007 року, право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано за: ОСОБА_3 48/100 частки на підставі свідоцтва про право власності б/н від 11.01.1997 року виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів; ОСОБА_6 52/100 частки на підставі договору дарування № 348 від 06.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Крицьким А.А.
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2016 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку літ. «П», загальною площею 83,2 кв. м., житловою площею 50,9 кв. м.; житлового будинку літ. «Р», загальною площею 78,1 кв. м., житловою площею 50,0 кв. м.; погріб з шиєю літ. «Впд»; душ літ. «Ж»; душ літ. «Т»; сарай літ. «У»; споруди ІІ, № 1, № 4, № 5, № 10; огорожі 11, 12, 13, 15, 16, 17. Об`єкти самочинно збудовані: житловий будинок літ. «Р» (2003 р.), площа забудови 90,2 кв. м., загальна площа 68,7 кв. м., житлова площа 50,0 кв. м. в користуванні ОСОБА_3 ; прибудова літ. «р» (2003 р.), площа забудови 11,9 кв. м., загальна площа 9,4 кв. м., - в користуванні ОСОБА_3 ; нежитлова прибудова літ. «П» (2007 р.), площа забудови 40,5 кв. м., загальна площа 32,3 кв. м. у користуванні ОСОБА_6 Житловий будинок літ. «А», загальною площею 52,3 кв. м., житловою площею 27,9 кв. м. знесено. Душ літ. «Ж», душ літ. «Т», сарай літ. «У», погріб з шиєю літ «Впд» - згідно чинного законодавства не є самочинним.
ОСОБА_7 є рідною донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_7 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », свідченням чого є свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема на 48/100 частки житлового будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
18 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Токіой І.В. про відмову у вчинення нотаріальної дії 17 січня 2017 року за № 123/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи 48/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 .
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 576/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.
При цьому умовами для задоволення вимог, щодо визнання такого права власності, законодавство визначає наступне: відведення земельної ділянки; відсутність заперечень збоку власника земельної ділянки; відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам та нормам.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Місце відкриття спадщини є: АДРЕСА_1 .
Внаслідок смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина у вигляді 48/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач ОСОБА_9 є рідною донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 .
Таким чином позивачі, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги та у встановленому ст.ст. 1268, 1269 ЦК України порядку прийняли спадщину, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 18 жовтня 2013, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 1276.
Стосовно спадкового майна судом встановлено наступне.
Відповідно до рішення № 220 виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 20.12.1996 року, встановлено ідеальні частки, зокрема, на домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_5 52/100 частки; ОСОБА_3 48/100 частки.
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2016 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку літ. «П», загальною площею 83,2 кв. м., житловою площею 50,9 кв. м.; житлового будинку літ. «Р», загальною площею 78,1 кв. м., житловою площею 50,0 кв. м.; погріб з шиєю літ. «Впд»; душ літ. «Ж»; душ літ. «Т»; сарай літ. «У»; споруди ІІ, № 1, № 4, № 5, № 10; огорожі 11, 12, 13, 15, 16, 17. Об`єкти самочинно збудовані: житловий будинок літ. «Р» (2003 р.), площа забудови 90,2 кв. м., загальна площа 68,7 кв. м., житлова площа 50,0 кв. м. в користуванні ОСОБА_3 ; прибудова літ. «р» (2003 р.), площа забудови 11,9 кв. м., загальна площа 9,4 кв. м., - в користуванні ОСОБА_3 ; нежитлова прибудова літ. «П» (2007 р.), площа забудови 40,5 кв. м., загальна площа 32,3 кв. м. у користуванні ОСОБА_6 Житловий будинок літ. «А», загальною площею 52,3 кв. м., житловою площею 27,9 кв. м. знесено. Душ літ. «Ж», душ літ. «Т», сарай літ. «У», погріб з шиєю літ «Впд» - згідно чинного законодавства не є самочинним.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Так, діючим та той час законодавством, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, прямо не вказувався момент виникнення права власності на нерухоме майно. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втратила чинність).
Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).
У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).
Зазначена правова позиція підтверджена постановою ВС від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц.
З наведеного суд доходить до висновку про наявність у спадкодавця права власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачі мають об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа Друга миколаївська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок літ. «Р» до 2003 року забудови, площею 90,2 кв. м., загальною площею 68,7 кв. м., житловою площею 50,0 кв. м.; прибудови літ «р» до 2003 року забудови, площею забудови 11,9 кв. м., загальною площею 9,4 кв. м.; погріб з шиєю літ. «В» 1927 року побудови; душ літ. «Ж», що розташовані на земельній ділянці спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з офіційної дати закінчення карантину.
Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Третя особа: Друга миколаївська державна нотаріальна контора, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Миру, 8.
Третя особа: ОСОБА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «18» червня 2020 року.