КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2020 року місто Київ

Справа № 761/38576/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Нежури В.А.

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Піхур О.В., від 17 жовтня 2019 року у справі за заявою представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.онлайн», треті особи: ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», ОСОБА_1 , про визнання недійсним електронного аукціону (торги),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 троку позивачі звернулися до суду з позовом у якому просили визнати недійсним електроні торги.

Крім того, 16 жовтня 2019 року позивачі звернулися з заявою про забезпечення позову. Просили забезпечити позовом шляхом накладення арешту та заборону відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної квартири.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження майна третім особам та зробити неможливим виконання рішення суду, вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співмірним з позовними вимогам та виключить можливість відчуження майна до вирішення спору по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року вжито заходів для забезпечення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.онлайн», треті особи : ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», ОСОБА_1 про визнання недійсним електронного аукціону (торги). Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесниченко О.Д.

ОСОБА_1 з судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви. Вважав, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права.

Свій відзив на апеляційну скаргу подав фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

При цьому згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, а арешт накладено на майно, яке належить третій особі у справі (а.с. 62 - 64).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, не врахував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З наявної в матеріалах справи заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою:АДРЕСА_1 стосується прав третьої особи - ОСОБА_1 , який не є відповідачем у справі.

При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно.

Відтак, районний суд неправильно застосував норми ЦПК України, оскільки арешт може бути накладено на майно відповідача, а не третьої особи, про що судам роз`яснено у пункті 3 наведеної вище постанові Пленуму Верховного Суду України та повинен виходити із наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, не правильно встановив обставини справи й застосував норми процесуального права, дійшов не обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволені заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі.онлайн», треті особи: ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», ОСОБА_1 , про визнання недійсним електронного аукціону (торги) відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 19 червня 2020 року.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко

В.А. Нежура