Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Сілкіної-Яцко Є.О.,

представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Гомза В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сілкіна-Яцко Євгенія Олексіївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сілкіна-Яцко Є.О., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що на підставі спадкування за померлою, ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусею ОСОБА_7 , він є одноосібним власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 04.07.2016 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, а саме площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 на території Середнянської селищної ради. 12.08.2016 року рішенням Середнянської селищної ради йому передано у приватну власність вищевказану земельну ділянку. Однак, тривалий час він не може користуватись належним йому майном, тому що у будинку за адресою АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований його брат ОСОБА_2 зі своєю сім`єю в кількості 5 осіб. На його прохання звільнити належне йому майно для особистого користування, він отримував відмову. Крім того, ОСОБА_2 зі своєю родиною тривалий час користуючись належним йому майном, стали недобросовісно утримувати майно, чим спричинили конфлікт з ним. Своїми діями відповідачі спричинили йому майнової шкоди, самовільно та без його дозволу зрубали садові дерева та виноградник, підвал у будинку зруйнували, внаслідок недбалого ставлення до майна пошкодилась стіна будинку, з приводу чого він змушений був звернутись до правоохоронних органів. З метою позасудового врегулювання спору, 11.10.2018 року він звернувся до ОСОБА_2 з письмовою заявою в якій просив його та членів його родини протягом двох тижнів добровільно звільнити помешкання та знятися з реєстрації, однак це звернення було проігноровано і вони продовжують проживати у його будинку.

Оскільки факт проживання та реєстрації відповідачів за вказаною вище адресою порушує його права, щодо користування та розпорядження даним житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1 , а тому просить суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вищевказаного житлового будинку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити.

Представник позивача - адвокат Салкіна-Яцко Є.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Зазначила, що її довіритель - ОСОБА_1 є одноосібним власником будинку по АДРЕСА_1 . В даному будинку проживають відповідачі, які порушують право вільного володіння і користування цим майном. Позивач просив звільнити будинок, однак це не дало позитивного результату. На даний час відбувається псування будинку відповідачами, що змусило її довірителя звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат Гомза В.І. в судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачі майно не псують. Відповідачі, на даний час, придбали інший будинок в якому здійснюють ремонт, а тому вони мають намір добровільно виселитися із належного позивачу будинку, уклавши з таким мирову угоду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори 24.12.2008 року, успадкував житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 за померлою бабусею ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно слідує, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №3-1644 від 24.12.2008 року посвідченим державним нотаріусом Гончаренко М.В. Ужгородського районної державної нотаріальної контори Закарпатської області.

Як власнику успадкованого житлового будинку, позивачу ОСОБА_1 , 04 липня 2016 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, а саме: площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 на території Середнянської селищної ради

Згідно рішення Середнянської селищної ради Ужгородського району шостої сесії VII скликання від 12.08.2016 року позивачу ОСОБА_1 передано у приватну власність вищевказану земельну ділянку.

Речові права позивача на земельну ділянку, площею 0,15 га за кадастровим №:10:015:0031 для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис №16247447 від 06.09.2016 року.

Судом встановлено, що тривалий час позивач ОСОБА_1 не може користуватися належним йому майном, тому що в будинку проживають та зареєстровані його брат ОСОБА_2 зі своєю сім`єю дружиною ОСОБА_3 , 1975 р.н., та дітьми ОСОБА_4 , 1996 р.н., ОСОБА_5 , 2000 р.н. та ОСОБА_6 , 2001 р.н., що підтверджується довідкою заступника селищної голови Середнянської селищної ради № 2205 від 06.07.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 , посилається на те, що він неодноразово звертався до відповідачів з проханням звільнити належне йому майно для особистого користування, проте отримував відмову та пояснення, що відповідачі звільнять будинок тільки за рішенням суду.

Крім того, згідно листа начальника Ужгородського РВП В.В.Ребрей № 2986/106/25/2-2018 від 26.04.2018 року слідує, що позивач повідомляється про те, ще працівниками Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського ВП по його зверненню від 22.04.2.018 року проводилась перевірка, за наслідками якої для вирішення питання щодо примусового виселення гр. ОСОБА_2 рекомендовано звертатися в Ужгородський міськрайонний суд в порядку приватного обвинувачення, а в подальшому в разі отримання ухвали про примусове виселення звертатись у державну виконавчу службу.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

В ст.41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997року також закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплене право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно зо закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317, 319 ЦК України тільки власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і вказані дії власник вчиняє на власний розсуд.

Встановлено, що в даний час позивач, як власник, не має змоги в повній мірі реалізувати своє право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , так як у ньому проживають та зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Суд також враховує, що відповідно до ст.10 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

З матеріалів справи вбачається, що в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , проживають та зареєстровані відповідачі, яких позивач просить виселити та зняти з реєстрації, оскільки він позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом усунення перешкод позивачеві, як власнику, володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, шляхом виселення та зняття з реєстрації відповідачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з житлового будинку по АДРЕСА_1 ,

У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.7, ст.3, ст. 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сілкіна-Яцко Євгенія Олексіївна - задоволити

Усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 , на праві приватної власності, житловим будинком у АДРЕСА_1 , шляхом виселення з даного будинку та зняття з реєстраційного обліку місця проживання: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 22.06.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк