П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/4027/19

Провадження № 22-ц/4815/630/20

Головуючий в Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Березень Ю.В.

Рішення суду першої інстанції проголошено

повним текстом 19.02.2020 у м. Сарни Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

учасники справи:

позивач: Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області;

відповідач: ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року в суд звернулося Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області (далі Управління соцзахисту населення) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Мотивуючи вимоги, вказувалося про те, що при призначенні допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідачем не було зазначено відомостей про отримання її чоловіком доходів у виді пенсії за інвалідністю. З огляду на це виникла переплата з виплати соціальної допомоги в розмірі 7 667, 94 гривні за час із липня 2014 року по червень 2016 року включно.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2020 року позов Управління соцзахисту населення задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Управління соцзахисту населення 7 667, 94 гривні надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

У поданій відповідачем через свого представника адвоката Воронюк К.Ю. апеляційній скарзі зазначається про незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення з міркувань порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про хибність тверджень суду щодо пред`явлення позову у межах позовної давності, оскільки розпорядження начальника Управління соцзахисту населення про виставлення ОСОБА_2 переплати за особовим рахунком №612042 за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2016 року було видано 29 липня 2016 року. Тобто вказівка суду про те, що позивач дізнався про наявність переплати за вказаний період часу у момент отримання повідомлення 23 лютого 2017 року суперечить обставинам справи.

Тому вважає недодержаними положення ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України щодо позовної давності, п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі" щодо обов`язку суду застосувати наслідки спливу позовної давності у разі заявлення відповідного клопотання, п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правової позиції, що зафіксована у постанові Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі №397/1402/15-ц.

При цьому вказує, що до суду позивач звернувся 18 грудня 2019 року, тобто за межами позовної давності, тоді як у суд першої інстанції відповідач зробила відповідну заяву про застосування наслідків пропуску цього матеріально-правового строку.

З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове про відмову Управлінню соцзахисту населення в задоволенні позову до ОСОБА_1 .

У поданому відзиві Управління соцзахисту населення, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити. Переконує, що розпорядження про виставлення переплати за особовим рахунком №12042 за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2016 року було виставлено 29 липня 20016 року, однак даний документ не містить чіткої суми переплати. Оскільки розмір цієї переплати встановлюється лише Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплати Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, тому про нього позивач дізнався лише 23 лютого 2017 року. Тобто вважає, що позов пред`явлено у межах позовної давності і підстав для відмови в його задоволенні не вбачається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи і заперечення сторін, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки відповідач при зверненні до Управління соцзахисту населення зазначала недостовірну інформацію з приводу отримання доходів членом її сім`ї, що призвело до надмірної виплати на її користь суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

У добровільному порядку на вимогу позивача спірні грошові кошти вона не повернула, а тому судом позов задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 7 667, 94 гривень.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як з`ясовано, 18 липня 2014 року, 26 січня 2015 року, 24 липня 2015 року та 29 січня 2016 року ОСОБА_1 зверталася до Управління соцзахисту населення з заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. За наслідками розгляду їй було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з липня 2014 року по кінець грудня 2014 року, з січня 2015 року по кінець червня 2015 року, з липня 2015 року по кінець грудня 2015 року та з січня 2016 року по кінець червня 2016 року.

Судом також встановлено, і ці обставини не заперечуються й ОСОБА_1 , що при поданні нею декларацій про доходи та майновий стан особи, яка звернулася за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі ІІ "Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", за вказані періоди часу відсутні записи про отримання її чоловіком доходів у виді пенсії за інвалідністю.

Так, 29 липня 2016 року начальником Управління соцзахисту населення було видано розпорядження, яким відповідачу виставлено переплату по особовому рахунку №0 за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2016 року.

Як повідомив Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації своїм листом №01-34-03/1/855 від 23 лютого 2017 року, розмір переплати ОСОБА_1 за час із 01 липня 2014 року по 30 червня 2016 року склав 7 667, 94 гривень. Причиною такого факту зазначено приховування доходу.

В подальшому, 07 серпня 2017 року, позивачем направлено відповідачу повідомлення з вимогою добровільної сплати надмірно виплаченої державної соціальної допомоги у розмірі 7 667, 94 гривень. Дану вимогу ОСОБА_1 не виконала і грошові кошти не сплатила.

Вважаючи, що зазначена сума підлягає стягненню із відповідача на користь Управління соцзахисту населення, у грудні 2019 року позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Пунктом 28 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям" передбачено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошт, органи соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та зробивши належний висновок про обґрунтованість позову, в той самий час суд першої інстанції не застосував при вирішенні спірних правовідносин норми Цивільного кодексу України, які регулюють наслідки спливу позовної давності.

Так, 10 лютого 2020 року відповідачем було подано заяву з проханням відмовити в задоволенні позову Управління соцзахисту населення з огляду на закінчення позовної давності, оскільки про виникнення надмірної переплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на користь ОСОБА_1 позивачу стало відомо з 29 липня 2016 року, тоді як позов пред`явлено 28 грудня 2019 року, тобто поза межами даного матеріального строку. Між тим, суд не погодився із доводами заяви і вказав, що позовна давність не пропущена через те, що про порушення свого права позивач дізнався 23 лютого 2017 року в момент повідомлення Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації.

Згідно зі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги, що правила про позовну давність повинні застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. Тому в разі відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, позов не підлягає задоволенню не з причин пропуску позовної давності, а по суті заявленої вимоги.

При цьому колегія суддів зважає на те, що заперечення відповідача, викладені у його відзиві на апеляційну скаргу, про те, що моментом, коли Управління соцзахисту населення дізналося про порушення свого права, був день повідомлення Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про розмір надмірно сплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тобто 23 лютого 2017 року, є необґрунтованими. Так, про сам факт порушення права ОСОБА_1 позивачу було відомо не пізніше дня видання начальником Управління соцзахисту населення свого розпорядження щодо виставляння відповідачу переплати по особовому рахунку № за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2016 року. Тобто, починаючи з 29 липня 2016 року, позивач був зобов`язаний сам вжити усіх передбачених законом заходів до відновлення свого порушеного права, а не зволікати з надходженням суто технічних документальних даних з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації.

Підстав для визнання поважними причин пропущення позовної давності не вбачається. Тим паче, такого клопотання позивачем і не заявлялося.

Оскільки перебіг позовної давності почався 29 липня 2016 року, а з позовом Управління соцзахисту населення звернулося 28 грудня 2019 року, тобто через три роки п`ять місяців, тому в задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Спонуканнями для прийняття постанови про відмову в позові відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є незастосування норм матеріального права, які підлягали до застосування при вирішенні спірних правовідносин.

З огляду на правила ч.ч. 1-3, 8, 13 ст. 141 ЦПК України понесені заявником і документально підтверджені судові витрати судовий збір розміром у 2 881, 50 гривень підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2020 року

скасувати.

Управлінню праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Стягнути із Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривню 50 копійок судового збору.

Позивач: Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області; місцезнаходження: вулиця Демократична, 46, м. Сарни Рівненської області; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; місце прож.: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.В.Бондаренко