Провадження № 4-с/359/15/2020
Справа № 2-2225/11
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головую чого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Іванової К.А.,

представника заявника - адвоката Донченко К.Ю.,

державного виконавця - Письок Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Донченко Катериною Юріївною, на постанову про закінчення виконавчого провадження Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (до перейменування - Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції) від 29.01.2016, заінтересована особа боржник ОСОБА_2 , -

встановив:

03.02.2020 до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Донченко К.Ю. на постанову державного виконавця Черниша Олександра Володимировича Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2016 (ВП №32319913) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2225, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12.04.2012 року, а саме: з вимогою поновити строк для подання скарги, визнати постанову державного виконавця Черниша Олександра Володимировича Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2016 (ВП №32319913) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2225, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12.04.2012 року неправомірною, та зобов`язати Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відновити виконавче провадження (а.с.1-5).

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду київської області від 16.03.2012 у справі №2-2225/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики стягнуто з ОСОБА_2 на користь заявника борг в сумі 136585 грн., судовий збір в розмірі 13666 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн.

12.04.2012 р. на виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області видано виконавчий лист № 2-2225/2011, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - протягом одного року. 20.04.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області з заявою про відкриття виконавчого провадження, і постановою державного виконавця виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 25.04.2012 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2225.

Також зазначено, що листом від 17.01.2020 р. № 6006 Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на звернення адвоката щодо надання для ознайомлення виконавчого провадження № 32319913 повідомив, що у відділі перебувало виконавче провадження № 32319913 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2225 від 12.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 138 071,00 грн., яке закінчено 29.01.2016 р. на підставі п.3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 р. «строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки». Дане виконавче провадження знищено за строком його зберігання.

Зазначає, що підставою закінчення виконавчого провадження державний виконавець визначив пункт 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Звертає увагу суду, що за загальним правилом смерть фізичної особи - сторони зобов`язання - не припиняє зобов`язального правовідношення, оскільки майнові права та обов`язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців (ст. 1218 Цивільного кодексу України), і правовідносини щодо стягнення грошового зобов`язання входять до складу спадщини.

У зв`язку з цим зазначають, що правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором позики допускають правонаступництво, та що відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_2 , а саме 31.03.2017 р. відкрито спадкову справу № 60465454 в Бориспільській міській державній нотаріальній конторі.

Враховуючи, викладене, державний виконавець у разі достовірного встановлення факту смерті боржника, мав в межах своїх повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановити коло спадкоємців боржника, зупинивши в порядку ст. 37 цього закону виконавче провадження до встановлення кола правонаступників.

Водночас, зазначає, що стягувач дізнався про порушення його прав і свобод постановою про закінчення виконавчого провадження лише 21.01.2020 р., а тому, у відповідності із ч. 2 статті 449 Цивільного процесуального кодексу України строк для подання скарги пропущений з поважних причин і є підстави для його поновлення, а скарга має бути подана протягом десяти днів з 21.01.2020 р.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року скаргу призначено до судового розгляду, та витребувано з Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), для дослідження у судовому засіданні, матеріали виконавчого провадження №32319913 (а.с.28).

Представник скаржника (стягувача) ОСОБА_1 - адвокат Донченко К.Ю. у судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у скарзі підстав. Додатково пояснила, що виконавчий лист у ОСОБА_1 відсутній, оскаржуваної постанови він не отримував. За його заявою у 2017 році була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , проте спадкоємці, які б звернулись за прийняттям та оформленням спадщини, на даний час відсутні. Вважає, що відповідно до чинного на момент смерті ОСОБА_2 . Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мав зупинити виконавче провадження до залучення спадкоємців ОСОБА_2 , а не закривати виконавче провадження.

Представник Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Письок Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання, а тому не можливо перевірити, чи направлялась копія оскаржуваної постанови стягувачу, а виконавчий лист мав бути повернутий до суду. Зазначив, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, смерть боржника фізичної особи є підставою для завершення виконавчого провадження. З цих причин вважає відновлення виконавчого провадження неможливим.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши скаргу та додані до неї письмові докази, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 16 березня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення у справі 2-2225/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, яким позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 136585 грн., судовий збір в розмірі 1366 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн. (а.с.6-7,48).

Як вбачається з долучених до скарги документів 12 квітня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області на підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист №2-2225/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 136585 грн., судового збору в розмірі 1366 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн. (а.с.8-9).

За заявою стягувача ОСОБА_1 від 23.04.2012 року державним виконавцем Соломонюком А.С. Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції 25.04.2012 року було відкрито виконавче провадження №32319913, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2012 (ВП №32319913) та Інформацією про виконавче провадження (а.с.12,14-16).

Як визнано представником Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (до перейменування - Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції) оскаржуваною постановою державного виконавця Черниша Олександра Володимировича Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2016 про закінчення виконавчого провадження, вказане виконавче провадження (ВП №32319913) за виконавчим листом №2-2225, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12.04.2012 року було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в чинні на той час редакції закону. Наведене також підтверджується Інформацією про виконавче провадження, яке міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень (а.с.14-16,17,40-41).

З наведеного вбачається, що підставою закінчення виконавчого провадження державний виконавець визначив пункт 3 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Встановлено, що 18.12.2019 року представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Донченко К.Ю. звернулась до Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №32319913 з примусового виконання виконавчого листа №2-225, виданого 12.04.2012 Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу 138071грн. (а.с.19)

Листом від 17.01.2020 р. №6006 Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на звернення адвоката щодо надання для ознайомлення виконавчого провадження №32319913 повідомив, що у відділі перебувало виконавче провадження №32319913 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2225 від 12.04.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 138071,00 грн., яке закінчено 29.01.2016 р. на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 р. «строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки». Дане виконавче провадження знищено за строком його зберігання (а.с.13).

Як вбачається з Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.01.2020 №59165103 (а.с.18) 31.03.2017 Бориспільською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №86/2017 (номер у Спадковому реєстрі 60465454) щодо майна спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про видані свідоцтва про право на спадщину у витягу відсутні, та, як визнано представником заявника (стягувача) ОСОБА_1 адвокатом Донченко К.Ю., спадкова справа була відкрита за його заявою, і спадкоємці ОСОБА_2 , які б звернулись за прийняттям та оформленням спадщини, відсутні.

За змістом п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ч.3 цієї статті, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» , в редакції закону від 21.04.1999 року, чинної на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

ч.2,3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону від 21.04.1999 року, у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Зважаючи на ту обставину, що матеріали завершеного виконавчого провадження №32319913 були знищені, що підтверджується розпорядження начальника Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 09.01.2020 №4 та Переліком Документів щодо знищення виконавчих проваджень Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби (а.с.42-43, 44-45), будь-які докази, які б спростовували доводи заявника ОСОБА_1 щодо отримання ним оскаржуваної постанови у 2016 році відсутні.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З урахуванням викладених вище обставин, суд приймає до уваги такі доводи заявника, та вважає, що строк на подачу скарги пропущено з поважних причин, тому забезпечуючи право на доступ до правосуддя, вважає наявними законні підстави для поновлення строку для звернення до суду.

Розглядаючи по суті порушені в скарзі питання, з наданням правової оцінки заявленим вимогам про визнання неправомірним рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновити виконавче провадження - суд зазначає наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч.1,8 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону від 21.04.1999 року,було визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як вбачається зі змісту скарги та пояснень представника стягувача у виконавчому провадженні Якункіна В.В., останній із заявою про заміну сторони боржника померлої ОСОБА_2 , до виконавця не звертався. Та, як визнано представником ОСОБА_1 , адвокатом Донченко К.Ю., спадкоємці, які б прийняли спадщину після ОСОБА_2 , стягувачу не відомі.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону від 21.04.1999 року, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, було передбачено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Та, як було передбачено у ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону від 21.04.1999 року, виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених: пунктами 1 і 2 частини першої статті 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові.

Проте, з 5.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 року.

Пунктом 3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Отже, смерть боржника фізичної особи, є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. момент;

Оскільки, на момент закінчення виконавчого провадження, спадкоємці ОСОБА_2 , які прийняли спадщину та могли бути залучені до виконавчого провадження як правонаступники боржника, були відсутні, державний виконавець виніс оскаржувану постанову в межах своїх повноважень та відповідно до зазначених у постанові вимог Закону України «Про виконавче провадження». Доказів протилежного заявником надано не було.

Крім того, зазначений заявником спосіб захисту- шляхом скасування оскаржуваної постанови та зобов`язання відновити виконавче провадження, не може бути визнаний як такий, що сприяє ефективному захисту порушених прав заявника та їх поновленню в межах виконавчого провадження з примусового стягнення боргу з ОСОБА_2 у зв`язку з її смертю. Таким ефективним захистом, з урахуванням встановлених судом обставин мало б бути пред`явлення вимог до спадкоємців ОСОБА_2 в порядку, визначеному ст.ст.1281,1282 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,128,223,258,259,260-261, 268,273,450-452 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити строк ОСОБА_1 для подання скарги на постанову державного виконавця Черниша Олександра Володимировича Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2016 (ВП №32319913) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2225, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12.04.2012 року.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Черниша Олександра Володимировича Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.01.2016 (ВП №32319913) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2225, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12.04.2012 року, та зобов`язання Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відновити виконавче провадження відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2020.

Суддя І. В. Муранова-Лесів