Справа № 333/5791/19
Провадження № 2/333/398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А. В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 року ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №70655 від 07.09.2016 року у розмірі 100 754,70 грн., та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.

07.09.2016 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №70655 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2 350 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 19 днів. Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 2 350 грн., що підтверджується повідомленням від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» , яке надає ТОВ «Велфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Згідно п. 1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 20 грн. за перший день користування позикою, 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору. Термін повернення позики закінчився, проте відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, а тому, станом на 30.09.2019 року у відповідача перед ТОВ Веллфін виникла заборгованість у розмірі 100754,70 грн., яка складається з: основного боргу - 2350 грн., заборгованості за відсотками 47333,70 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 51071 грн.

У зв`язку з вище викладеним представник позивача був змушений звернутись з позовом до суду.

31.07.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя було відкрите провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У призначене судове засідання сторони по справі не з`явилися, повідомлялися про місце, дату та час проведення судового засідання відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Представник позивача у п.4 прохальної частини позовної заяви, просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує впоєному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують (а.с. 65). Крім того надав заяву ( вхід № 12539 від 27.04.2020) про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позов (вхід.№35924 від 16.12.2019 року), в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в повному обсязі. Вважає, що вимоги ТОВ «Велфін» незаконними та безпідставними, оскільки не підтверджені допустимими доказами. В обґрунтування зазначила, що надана позивачем копія договору позики № 70655 від 07.09.2016 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 в розділі 8 "Реквізити та підписи сторін" містить лише зазначення інформації про позикодавця та прізвище, ім`я та по-батькові відповідачки, а також надрукований запис "електронний підпис".В той же час, подана до суду у якості доказу копія договору не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

Встановлено, що 07.09.2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 70655 в електронній формі (а.с. 34-42).

На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ Веллфін , затверджених наказом директора ТОВ Веллфін №2-1 від 27.10.2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua (а.с.14-26) .

Строк позики за цим договором складає 25 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 02.10.2016 року. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до п.1.5. та п.1.6. договору позики, строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, розмір основних процентів складає 1,8% від суми позики, але не менше ніж 20,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8% від суми позики щоденно, зам кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.3 цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

В розділі 8 договору позики Реквізити та підписи сторін зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №70 655 від 07.09..2016 року, станом на 30.09.2019 року, становить загальну суму у розмірі 100 74 грн. 70 коп., що складається з: - основного боргу - 2350 грн; - заборгованості за відсотками 47 333 грн.70 коп.; - заборгованості за простроченими відсотками 51 071 грн. 80 грн.

Невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення позики, зумовило звернення ТОВ «Велфін» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 25 днів, дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем, тобто позику було надано 07.09.2016 року, кінцевий термін повернення позики є 02.10.2016 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 7-655 від 07.09.2016 року сукупна вартість позики складає 2350 грн.

Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 2 350грн. та відсотки в межах строку дії позики у сумі 1035,20 грн. (20 грн. за перший день та 42,33 грн. Х 24 дні = 1015,20 грн. ), а всього 3385,20 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється . Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ ВЕЛЛФІН в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 01.10.2019 року, на зазначену суму.(а.с.8)

На підставі викладеного та керуючись статтями 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місце знаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місце знаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, ), заборгованість за договором позики № 70 655 від 07.09.2016 року в сумі 3385 ( три тисячі триста вісімдесят п`ять) грн. 20 коп., з яких: 2350 грн. сума основного боргу; 1035 грн. 20 коп. - відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місце знаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, ), судовий збір в розмірі 1921 грн.00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 284, 354 цього Кодексу, щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Михайлова