Справа № 303/2723/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 року (головуючий суддя Котубей І.І.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Aкціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21.03.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №305/34-Ж-07, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 20.03.2012.

Згідно додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007, сторони домовились із 20.10.2008 встановити проценту ставку за користування кредитом на рівні 15,00 % річних та що інші умови Договору залишаються незмінними.

31.07.2009 між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитування, визначених договором, а саме, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами «Траншами», зі сплатою 15% річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 15731,19 доларів США, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів до 20.03.2017 на умовах визначених цим договором.

Зазначало, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 07.02.2017 має заборгованість у розмірі 22606,54 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 10 480,46 доларів США, заборгованість за відсотками 12 126,08 доларів США, які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.02.2018 позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007 в сумі 22 606,54 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 10 480,46 доларів США, заборгованість за відсотками 12 126,08 доларів США. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 9 006,76 гривень.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у позові банку відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не досліджував іпотечний договір та зміни до нього, котрі, за твердженням скаржника, не зареєстровані у Єдиному реєстрі речових прав; іпотекодавець не підписував ні іпотечного договору ні додаткових угод до нього; вважає, що у даній справі про стягнення заборгованості мало бути залучено іпотекодавця; вказує, що позичальник не погодився на процентну ставку у розмірі 15 % річних, яку підвищено з 13% річних; таке підняття ставки є безпідставним та завищеним; розрахунок заборгованості позивача є необґрунтованим, оскільки банком визначено невірний зміст та обсяг зобов`язання.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року залучено до участі у справі Aкціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Апелянт та представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з?явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.03.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №305/34-Ж-07, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 20.03.2012.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 2 від 21.03.2007 ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США, в еквіваленті у гривні в сумі 75750,00 грн, що стверджується його підписом.

Згідно додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007, сторони домовились з 20.10.2008 встановити проценту ставку за користування кредитом на рівні 15,00 % річних та що інші умови Договору залишаються незмінними.

31.07.2009 між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007, відповідно до якої внесено зміни до умов кредитування, визначених договором, а саме, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами «Траншами», зі сплатою 15% процентів річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 15731,19 доларів США, з кінцевим терміном повернення всіх Траншів до 20.03.2017 року на умовах визначених цим договором.

Щодо вказаних договорів діє презумпція правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до висновку експерта № 4/321 від 14.12.2017 підпис від імені ОСОБА_1 на додатковій угоді від 31.07.2009 про внесення змін до договору кредиту № 305/34-Ж-07 від 21.03.2007, який наявний у графах «Сторона 2 «Позичальник»», «Оригінал цієї угоди отримав» виконані громадянином ОСОБА_1 (а.с. 103-110 т. 1).

Посилання ОСОБА_1 на те, що Банком необґрунтовано обчислено розмір заборгованості за відсотками виходячи зі ставки 15 % річних, є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Згідно довідки № 10.1-87/2077 від 07.02.2017 станом на 07.02.2017 в рахунок погашення заборгованості за період з 21.03.2007 по 06.02.2017 ОСОБА_1 було перераховано суму коштів в розмірі 8961,40 доларів США, з яких: 5250,73 доларів США основна заборгованість за кредитом (тіло); 3710,67 доларів США - відсотки за кредитом (а.с. 15 т. 1).

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 07.02.2017 має заборгованість у розмірі 22606,54 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 10 480,46 доларів США, заборгованість за відсотками 12 126,08 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Вимога про усунення порушень зобов?язання, яка направлялась ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2009 році (а.с.168 т. 1) стосувалась простроченого тіла кредиту, прострочених відсотків, а також нарахованої пені та штрафу. Банком не ставилась вимога про повернення всієї суми кредиту, відтак строк виконання зобов?язання, відповідно до ст. 1050 ЦК України, не змінювався.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неможливості визначення суми заборгованості у зв`язку з відсутністю розрахунку, оскільки такий розрахунок доданий позивачем до позовної заяви і, відповідно, отриманий відповідачем.

Стосовно доводів відповідача щодо помилковості наданого банком розрахунку слід вказати наступне.

Наведений відповідачем у суді апеляційної інстанції контррозрахунок (а.с. 214-218) є помилковим, оскільки в ньому не враховано ту обставину, що починаючи з другого пункту в розрахунку платіж по тілу кредиту не сплачено за попередній період, а тому відсотки слід нараховувати на увесь залишок заборгованості, не віднімаючи суму, котру не сплачено боржником.

Заявлене клопотання в суді апеляційної інстанції щодо призначення економічної експертизи колегією суддів було залишено без задоволення як необгрунтоване.

Отже, відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу у більшому розмірі, ніж зазначено позивачем. Відтак, відповідачем не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростовання розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк».

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не досліджував іпотечний договір та зміни до нього є безпідставними, оскільки вимоги до іпотекодавця банком не заявлялися та не були предметом спору у даній справі.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення заборгованості, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 червня 2020 року.

Головуюча:

Судді: