ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2298/20
Провадження № 2/210/1378/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" червня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він працював на підприємстві відповідача з 14.05.1993 року по 10.01.1999 року за професіями підземний гірничий робітник та підземний гірник очисного забою на шахті ім. Артема. 10.01.1999 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. Після неодноразового лікування в медичних закладах, він був направлений до Українського науково-дослідного інституту на виявлення в нього профзахворювання. 23.01.2014 року рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (протокол № 135) йому були встановлені три професійні захворювання.

В пункті 17 Акту розслідування профзахворювань встановлено, що причиною отримання їх являється перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Висновком МСЕК йому первинно 06.05.2014 року було встановлено 60% втрати професійної працездатності з яких: 45% - по радикулопатії, 10% - по хронічному бронхіту та 5% - по нейросенсорній приглухуватості. Також йому була встановлена 3 група інвалідності. На повторному МСЕК від 16.04.2015 року йому було підтверджено 60% втрати працездатності та 3 група інвалідності. Переогляд на МСЕК від 13.03.2018 року залишено 60% втрати працездатності та 3 групу інвалідності, безстроково. Від отриманих ним професійних захворювань та наслідків, отриманих під час роботи у працедавця, він відчуває не тільки фізичні, а і моральні страждання та переживання. Згідно його епікризів за висновками лікарів протипоказана робота в умовах важкої фізичної праці, довга хода, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу та шуму. Внаслідок чого, переносить моральні страждання, так як більше не в змозі працювати за своїми професіями та вести нормальний життєвий спосіб повсякденного життя. Отже, внаслідок отримання професійного захворювання, відповідачем задано йому моральну шкоду.

Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 180000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою від 23.04.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Єфремов Т.О. подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначив, що на час звернення позивачем з позовом до суду ДП «Рудоуправління імені Кірова» було ліквідовано, а ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є його правонаступником, оскільки підприємство не передавало свої права і обов`язки відповідачу. Крім того, позивач значно довше працював у шкідливих умовах на «КЗРК», а саме, з 18.01.1997 року по 07.05.2014 року, тобто 13 років 5 міс. З п. 19 акту Форми ОСОБА_2 -4 від 25.03.2014 року вбачається, що встановити особу, яка відповідальна за виникнення професійного захворювання у позивача неможливо, так як позивач продовжував роботу в впливу шкідливих виробничих факторів впродовж багатьох років на різних підприємствах. Отже, незрозуміло з яких мотивів позивач встановив, що саме працюючи на підприємстві відповідача, а не працюючи на різних підприємствах, чи на іншому підприємстві, він отримав професійні захворювання, що зазначені у акті Форми ОСОБА_2 -4 від 25.03.2014 року. Тобто, позивачем не доведено суду, та не підтверджено будь-яким належним та допустимим доказом, факт завдання саме відповідачем шкоди в наслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди. Вина відповідача не доведена, що не спростовано будь-якими доводами позивача. Позивач працював на підприємстві відповідача з 14.05.1993 року по 10.01.1999 року тобто протягом 5 років і 7 місяців, однак вважає за можливе відшкодування і стягнення йому моральної шкоди завданої внаслідок ушкодження здоров`я яке як вбачається з акту, та медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини яку він отримав працюючи в однакових умовах на різних підприємствах з 14.05.1993 року по 10.01.1999 року на ш. « ОСОБА_3 », правонаступником якого є відповідач, з 18.01.1999 року по 07.05.2014 року на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

23.12.2014 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято рішення по справі № 214/7892/14-ц яким стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 35000,00 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб. Тому, позивач пред`являючи дану позовну вимогу мав би розраховувати розмір нібито завданої йому моральної шкоди відповідачем виходячи з вже встановленого йому судом розміру відшкодування моральної шкоди за роботу шкідливих умовах протягом 13 років та 5 місяців на ПАТ «КЗРК» так мав би розраховувати її розмір та складати свої розрахунки виходячи з максимум 213,00 грн. за місяць роботи у шкідливих умовах.

Правовідносини, що існували між позивачем та відповідачем ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди.

З огляду на вище викладене, зважуючи на те, що позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з отримання професійних захворювань, крім того оцінка розміру позивачам нібито завданої йому моральної шкоди значно завищена, та не відповідає принципам розумності виваженості та справедливості, позовні вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 судом встановлено, що останній тривалий час працював на підприємстві шахти ім. Кірова РУ імені Кірова (а.с. 6-9).

Судом встановлено, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником шахти ім. Кірова РУ імені Кірова та особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

Відповідно до п. 16 до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.03.2014 року, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин, а саме, працюючи на шахті «Родіна» підземним гірником очисного забою, виконував весь комплекс робіт зі вторинного подрібнення негабаритної гірничої маси з дучок, скреперування гірничої маси в рудоспуски і вагонетки. При цьому, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 23.01.2014 року №135 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 14.05.1993 року по10.01.1999 року - підземний гірничий робітник, підземний гірник очисного забою на шахті імені Артема РУ імені Кірова (а.с. 10-13).

Відповідно до п. 17 Акту, причина виникнення професійного захворювання, це перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу

Згідно довідки МСЕК від 06.05.2014 року ОСОБА_1 встановлено 60% (45% радик.; 10% - хозл.; 5% - тугов.) первинно втрати професійної працездатності з 14.04.2014 року по 01.05.2015 року, та третю групу інвалідності. Наступна дата переогляду 01.04.2015 року (а.с. 17).

Згідно довідки МСЕК від 16.04.2015 року ОСОБА_1 повторно встановлено 60% (45% радик.; 10% - хозл.; 5% - тугов.) втрати професійної працездатності з 01.05.2015 року 01.05.2018 року, та третю групу інвалідності. Наступна дата переогляду 01.04.2018 року (а.с. 17).

Згідно довідки МСЕК від 13.03.2018 року ОСОБА_1 повторно встановлено 60% (45% радик.; 10% - хозл.; 5% - тугов.) втрати професійної працездатності з 01.05.2018 року безстроково, та залишено третю групу інвалідності (а.с. 14).

Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Свої моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач оцінює в розмірі 180000,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, у зв`язку з чим отримав 60% втрати професійної працездатності. Згідно виписок з медичної карти, ОСОБА_1 потребує спостереження лікарів, щорічні курси реабілітації, уникати переохолодження, оздоровлення на санаторно-курортному лікуванні, тощо (а.с. 15-16).

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Тому, суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» спричиненої позивачу моральної шкоди повинна складати 75000,00 гривень.

Щодо вимоги про стягнення 180000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 247, 258, 259, 263 265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 75000,00 (сімдесят п`ять тисяч ) гривень, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80/вісімдесят/ копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення складено 12 червня 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко