КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №554/2986/20
Провадження № 4-с/552/26/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що 28 березня 2019 року головним державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Ю.В. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2/552/2527/15 від 25.12.2015 року, де боржником є скаржник. Боржник довгий час не був повідомлений про наявну заборгованість. Станом на лютий 2020 року ОСОБА_1 сплатив 30 061,39 грн., що свідчить про врегулювання питання щодо належного матеріального забезпечення дитини. Просив поновити строк на подання скарги та скасувати постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.03.2019 в рамках виконавчого провадження № 51615829 .

У судове засідання представник скаржника ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність скаржника та у його відсутність, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду відзив на скаргу, просив відмовити у задоволенні скарги, справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка належно повідомлених учасників не перешкоджає розгляду скарги за суттю.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Полтавського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження ВП № 51615829 з виконання виконавчого листа №2/552/2527/15 виданого 25.12.2015 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.11.2015 року до його повноліття.

Постановою від 13.07.2016 року відкрито виконавче провадження.

Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 станом на 01.03.2018 року становить 39 831, 33 грн.

28.03.2019 року головним державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Опанасенко Ю.В. винесено постанову ВП№14350537 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчий лист №2/552/2552/15 виданий 25.12.2015 року.

21.02.2020 року представник боржника звернувся до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 51615829.

03 березня 2020 року представник скаржника ОСОБА_5 Д ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 51615829, про що є відмітка, а тому з цього часу боржнику стало відомо про наяву заборгованість по аліментах.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно доч.2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Викладені заявником обставини в обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення зі скаргою заслуговують на увагу. Тому суд приходить до висновку про поновлення ОСОБА_4 пропущеного з поважних причин строку .

Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін, у передбачених законом випадках, або заперечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України»).

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дія або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Як встановлено підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4 слугувало те, що він є боржником у виконавчому провадженні.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів,сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (ст. 71 ч.9 п.1 Закону України «Про виконавче провадження).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість станом на день винесення оскаржуваної постанови становила 64 763 грн. 08 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником сплачувались кошти в рахунок погашення заборгованості, також пересилались кошти на рахунок, що відкритий на ім`я ОСОБА_4 . До цього часу не вирішено питання про зарахування чи відмову в зарахуванні зазначених коштів в рахунок сплати аліментів чи заборгованості по ним. Загальна сума перерахованих коштів за підрахунками заявника складає 30 061, 39 грн.

В рахунок погашення заборгованості з рахунку ОСОБА_4 списано кошти в сумі 1605, 39 грн. згідно квитанції № 830942314 від 11.02.2020 року.

Також судом встановлено, що в період розгляду справи у суді боржник сплачував аліментні платежі на користь стягувача, а саме: 09.06.2020 року сплачено 1000 грн. згідно квитанції № ПН1263065; 17.06.2020 року сплачено 5000 грн. згідно квитанції № ПН1289595; 18.06.2020 року сплачено 5000 грн. згідно квитанції № 23.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, враховуючи відсутність обставин, які б свідчили про ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2015 року, боржник продовжує сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та всі зазначені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

При цьому суд вважає, що скасування тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України не порушуватиме права стягувача, а в разі ухилення боржника від виконання судового рішення, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосовано до боржника повторно.

Так, з наявних у справі доказів не вбачається наявність факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. ОСОБА_4 у добровільному порядку здійснює погашення заборгованості за виконавчим провадженням, що підтверджується відповідними квитанціями банківських установ.

Державним виконавцем не надано достатніх та належних доказів, які неспростовно свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судом.

Відтак, факт ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на нього зазначеним судовим рішенням зобов`язань не знайшов свого підтвердження матеріалами справи, а тому підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.03.2019 року.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.03.2019 року - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Полтавського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 28.03.2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїзду за межі України, в рамках виконавчого провадження № 51615829.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Ж.В.Кузіна