Справа № 316/537/20
Провадження № 2/316/496/20
"22" червня 2020 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Куценка М.О.,
за участі секретаря: Нестерової Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, -
В судове засідання позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки (а.с.47), разом з цим у позовній заяві позивач зазначив про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.5 зворот.бік).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, проте до суду повернувся поштовий конверт з відміткою про відсутність адресата (а.с.48).
Разом з цим, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року, зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225.
14.02.2017 року ОСОБА_1 , у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки.
Згідно п. 4.8 Правил підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.
Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики.
На підставі заповненої відповідачем заявки (а.с.15-18), 14.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №138962 (а.с.19-23), за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику через п`ятнадцять днів та сплатити проценти, що підтверджується наданою позивачем паперовою роздруківкою вказаної заявки.
Відповідно до п. 6.10-6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в Заявці.
Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики сторонами.
Датою укладення договору позики між Товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. За домовленістю сторін дата перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником, вважається датою укладення договору позики.
На виконання умов укладеного між сторонами договору позики Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY, перерахувало на картковий рахунок відповідача зазначену в договорі суму позики, що підтверджується повідомленням від 31.01.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року про організацію переказу грошових коштів (а.с.25).
Таким чином, реєстрація ОСОБА_1 на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів та підтвердження позивачем заявки на отримання позики, у передбачений Правилами спосіб, свідчать про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 цього Закону зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Так, у статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно п.1.5 Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:
- 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою;
- 1,9% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п.1.3 цього Договору;
- 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.3 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом, причиною спору між сторонами стало невиконання ОСОБА_1 обов`язків взятих на підставі Договору позики № 138962 від 14.02.2017 року щодо повернення суми позики.
За умовами п.1.1 укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 15 днів.
Відповідно до п. 1.4 дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики.
ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 1.4 договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500 грн., що підтверджується відповідним повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.25).
Відповідно до розрахунку, що є не від`ємною частиною Договору позики №138962, сума договору становить 1500,00 грн., сума до сплати процентів 429 грн., дата погашення 01.03.2017 рік, разом до сплати 1929 грн..
Несплата заборгованості ОСОБА_1 за договором відповідно до графіку повернення кредиту є порушенням за кредитним договором.
Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором №138962 та враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо зворотного з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1500,00 грн. є такою, що підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 року прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування.
При цьому умова договору, щодо нарахування 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.3 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором суперечить вказаним вище нормам, тому не береться судом до уваги.
Оскільки позика ОСОБА_1 за Договором №138962 була надана строком на 15 днів, тобто до 01.03.2017 та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок який є не від`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою встановленому Договором за період з 14.02.2017 по 01.03.2017 у загальному розмірі 429,00 грн.
Оскільки позивач при зверненні до суду не посилається на приписи ст. 625 ЦК України, у суду відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання визначені положенням вказаної норми.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволено частково у розмірі 1926 грн., з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 62,95 грн..
На підставі ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 141, 197, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: М. О. Куценко