Справа № 336/3673/19
Пр. № 2/336/280/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В позові зазначила, що відповідач, який є батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебував з позивачем у шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду від 22.07.2016 року, що набрало законної сили. З означеного часу сторони проживають окремо, діти сторін мешкають з позивачем, відповідач повністю усунувся від участі у вихованні та утриманні дітей, не відвідує їх, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами сина та доньок, не виконує рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей. Позивач повністю утримує дітей, створює необхідні для їхньої гідної життєдіяльності умови.

У зв`язку з безтурботним ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків і цілковитою байдужістю до життя дівчат та хлопчика просить позбавити його батьківських прав.

Ухвалою судді від 26.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувались.

Ухвалою суду від 25.10.2019 року зобов`язано орган опіки та піклування надати письмовий висновок з приводу спору.

На підставі ухвали суду від 25.10.2019 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач до суду не з`явилась, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічною заявою звернувся до суду представник третьої особи.

Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність означених учасників.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзиву на позов, клопотання про вирішення справи без його участі суду не надав.

Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди представника позивача, висловленої в його письмовому зверненні.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань

Судом встановлено, що сторони, чий шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2016 року, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 17-19).

В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій.

Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України.

Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо доньок і сина з боку відповідача, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а. с. 55-56); розрахунок заборгованості відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей, що станом на час подання позову обчислюється сумою в 195415 грн. 66 коп. (а. с. 27); акт підтвердження факту непроживання відповідача за місцем помешкання позивача і дітей сторін (а. с. 7); інформація з Єдиного реєстру боржників про наявність виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (а. с. 8-9); довідка управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про отримувану позивачем державну допомогу у випадку ухилення батька від сплати аліментів (а. с. 10); відомості виховного та навчального закладів про повну відсутність проявів піклування відповідача щодо дітей, відсутність випадків відвідування дитсадка, школи, участі у батьківських зборах і т. і. (а. с. 21-22); інформація медичного закладу про єдиного законного представника малолітніх дітей, яким є позивач (а. с. 23-25); виконавчий лист з виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа (а. с. 28-29) та інші - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов`язків з виховання та утримання дітей.

За вказаних обставин у суду немає сумніву в тому, що відповідач не відіграє жодної ролі у життєдіяльності та формуванні особистості дівчат та хлопчика.

Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дітей, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь.

Процесуальна поведінка відповідача, за якої він не відвідав жодного з чотирьох призначених в справі засідань, що і зумовило заочний розгляд справи, також беззаперечно свідчить про його байдуже ставлення до інтересів і долі своїх дітей та нехтування ним обов`язків, що накладає на особу статус батька дитини.

Судовий збір, від сплати якого позивача звільнено судом, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на користь держави з відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути зі ОСОБА_2 у доход держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії карантину.

Суддя О.В. Щаслива