провадження № 4-с/752/176/20
УХВАЛА

18.06.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича , -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима Івана Сергійовича, в якій просив суд:

-поновити строк для подання скарги;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із Російської Федерації Посольство Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 100000,00 грн., що за курсом НБУ на час пред`явлення позову до суду складає 3342 Євро;

-визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із Російської Федерації Посольство Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 100000,00 грн., що за курсом НБУ на час пред`явлення позову до суду складає 3342 Євро;

-зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із Російської Федерації Посольство Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 100000,00 грн., що за курсом НБУ на час пред`явлення позову до суду складає 3342 Євро;

-зобов`язати Голосіївський районний відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до провадження заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із Російської Федерації Посольство Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 100000,00 грн., що за курсом НБУ на час пред`явлення позову до суду складає 3342 Євро;

-зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/11084/19, виданого 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із Російської Федерації Посольство Російської Федерації в Україні на користь ОСОБА_1 100000,00 грн., що за курсом НБУ на час пред`явлення позову до суду складає 3342 Євро;

-визнати протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. щодо не розгляду та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року;

-зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року;

-визнати протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. щодо не розгляду та не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року;

-зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року;

-зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. та начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима І.С. забезпечити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року у справі № 752/11084/19.

В обґрунтування скарги зазначено, що 25.06.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено судове рішення у справі № 752/11084/19, відповідно до якого було стягнуто із держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., що на день пред`явлення позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 3342 Євро. 24.02.2020 року на виконання зазначеного рішення суду Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який 26.02.2020 року разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було подано ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби. Однак, 27.03.2020 року в поштовій скринці скаржник знайшов супровідний лист, в якому зазначено про направлення постанови від 02.03.2020 року та повідомлення державного виконавця від 02.03.2020 року, відповідно до якого виконавчий лист було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, оскільки, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Скаржник вважає, що дії та рішення державного виконавця Цтібор І.І. в частині безпідставного повернення зазначеного виконавчого документу є протиправними, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даною скаргою. Крім того, скаржник зазначає, що ним було подано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби письмову заяву від 12.03.2020 року та скаргу від 02.04.2020 року, які були залишені начальником відділу без відповіді та належного реагування, а тому він просить визнати бездіяльність начальника відділу протиправною та зобов`язати, останнього, розглянути їх у встановленому законом порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року, скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. Запропоновано скаржнику подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2020 року, заяву скаржника ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду по даній цивільній справі було задоволено частково. Виправлено описки в ухвалі судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року у справі за даною скаргою. Зазначено в перших абзацах вступної, описової та резолютивної частинах ухвали судді повні дані про предмет та сторони у справі, та вказано замість тексту - « ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС ГТУЮ в місті Києві, Начальника Голосіївського районного відділу ДВС ГТУЮ в місті Києві, стягувач за виконавчим провадження ОСОБА_1 », вірне - « ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві () Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві () Нещадима Івана Сергійовича». В іншій частині вимог заяви було відмовлено.

В ході розгляду справи начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нещадима Івана Сергійовича, було замінено на належного - начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Бучацького Юрія Олександровича .

Скаржник в судовому засіданні просив вимоги скарги задовольнити з викладених в ній підстав.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. та начальник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацький О.Б. в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались.Заперечення на скаргу до суду не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянуи скаргу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно ч. 1 Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802), перевірити законність виконавчого провадження мають право: - директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Депаратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби; - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; - начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; - начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; - начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року у справі № 752/11084/19, було стягнуто із держави Російська Федерація (місцезнаходження: Посольство Російської Федерації в Україні, адреса: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 27) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., що на день пред`явлення позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 3342 Євро.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.08.2019 року, було виправлено описку в рішенні суду від 25.06.2019 року, та другий абзац резолютивної частини рішення суду було викладено в наступній редакції: «Стягнути з держави Російська Федерація (адреса місцезнаходження представництва відповідача в Україні: Посольство Російської Федерації в Україні: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 27) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн., що на день пред`явлення позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 3342 (три тисячі триста сорок два) Євро», а також третій абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з держави Російська Федерація (адреса місцезнаходження представництва відповідача в Україні: Посольство Російської Федерації в Україні: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 27) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири гривні) 20 коп.

На виконання зазначеного рішення суду, 24.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі.

26.02.2020 року ОСОБА_1 було подано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження з додатками, в тому числі, із оригіналом виконавчого листа.

Відповідно до повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібора І.І. від 02.03.2020 року, виконавчий лист № 752/11084/19, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 24.02.2020 року, було повернуто без прийняття до виконання, оскільки, виконавчий документ було пред`явлено не за місцем його виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до супровідного листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.03.2020 року, стягувачу та боржнику було направлено постанову від 02.03.2020 року для відома.

Супровіднй лист та повідомлення державного виконавця були отримані скаржником 27.03.2020 року.

Згідно вимог ч.1 п. а) ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не було пропущено строк звернення до суду, оскільки копію повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.03.2020 року заявником було отримано 27.03.2020 року, а до суду скаргу подано 06.04.2020 року, а відтак процесуальні строки звернення до суду за захистом своїх прав скаржником пропущено не було.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 було подано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби письмову заяву від 12.03.2020 року, відповідно до якої заявник просив повідомити про розгляд його заяви про відкриття виконавчого провадження та просив надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження, а також 02.04.2020 року ОСОБА_1 було подано до начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби скаргу, в якій він просив винести постанову про скасування постанови та повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, зобов`язати державного виконавця повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження та винести відповідну постанову.

Скаржник зазначає, що на заяву від 12.03.2020 року та скаргу від 02.04.2020 року він відповідей не отримав, а тому бездіяльність начальника виконавчої служби є протиправною та скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язати, останнього, вчинити дії.

Однак, перевіряючи обґрунтованість вимог скарги в цій частині, суд приймає до уваги те, що компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 4 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У зв`язку із цим, у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

В той же час, в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького О.Б. щодо не розгляду та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року; зобов`язати начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького О.Б. розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року; визнання протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького О.Б. щодо не розгляду та не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року; зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького О.Б. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року, оскільки, суд не вбачає підстав для розгляду таких вимог в порядку цивільного судочинства.

В частині вимог скарги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; визнання протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання державного виконавця повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання прийняти до провадження заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19; зобов`язання державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; та зобов`язання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. та начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького О.В. забезпечити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року у справі № 752/11084/19, слід зазначити наступне.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вже зазначалось вище, відповідно до повідомлення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібора І.І. від 02.03.2020 року, виконавчий лист № 752/11084/19, виданий Голосіївським районним судом м. Києва 24.02.2020 року, було повернуто без прийняття до виконання, оскільки, виконавчий документ було пред`явлено не за місцем його виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до супровідного листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.03.2020 року, стягувачу та боржнику було направлено постанову від 02.03.2020 року для відома.

Стороною скаржника не надано суду доказів винесення державним виконавцем постанови від 02.03.2020 року про повернення виконавчого листа № 752/11084/19, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 24.02.2020 року, без прийняття до виконання, а тому вимоги скарги в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року, задоволенню не підлягають в зв`язку із недоведеністю.

Крім того, перевіряючи обгрунтованість скарги в решті вимог, суд приймає до уваги те, що, повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання державний виконавець послався на те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконаче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову. Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві); відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

До відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

У випадку, передбаченому абзацом першим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувача.

Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження постанови, зазначеної у абзаці третьому цього пункту, винести постанову про передачу виконавчого документа та направити виконавчий документ до відповідного органу державної виконавчої служби.

Слід зазначити, що скаржником було подано заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа, боржником за яким є держава Російська Федерація саме до Голосіївського районного відділу держаної виконавчої служби, та з будь-якими заявами з проханням передати виконавчий документ, зокрема, за підвідомчістю, скаржник до виконавчої служби не звертався.

Закон України «Про виконавче провадження» надає саме відповідній посадовій особі державної виконавчої служби - державному виконавцю повноваження виносити процесуальні рішення у виконавчому провадженні, в тому числі, виносити повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зокрема, в зв`язку з тим, що виконавчий лист пред`явлено стягувачем не за підвідомчістю.

При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із ЗУ «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на наведену підвідомчість рішень, та те, що боржником за виконавчим листом було зазначено державу Російська Федерація (адреса місцезнаходження представництва відповідача в Україні: Посольство Російської Федерації в Україні: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 27), суд вважає, що державним виконавцем було правомірно та в межах наданих повноважень винесено повідомлення від 02.03.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки, до компетенції Голосіївського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Києві не належить прийняття виконавчого документу, боржником за яким вказано державу Російська Федерація.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», - є недоведеною та безпідставною.

Дії державного виконавця, не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Переконливі докази, які б вказували на порушення державним виконавцем чинного закону, прав скаржника при винесенні повідомлення, - не встановлено та скаржником не доведено.

Скаржником не надано суду переконливих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд вважає, що підстав вважати, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки, виконавчий документ подано не за підвідомчістю, - немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обставини неправомірності повідомлення державного виконавця не знайшли свого об`єктивного підтвердження, стороною скаржника не доведено достатніми доказами порушення його прав, та те, що виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання безпідставно, суд вважає, що підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування повідомлення відсутні, а тому в задоволенні скарги в частині визнання протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання державного виконавця повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання прийняти до провадження заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19; зобов`язання державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; та зобов`язання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор І.І. та начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Ю.О. забезпечити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року у справі № 752/11084/19, - слід відмовити, в зв`язку із безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича, - в частині визнання протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича щодо не розгляду та не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року; зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2020 року; визнання протиправною бездіяльність начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича щодо не розгляду та не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року; зобов`язання начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2020 року, - закрити.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор Івана Івановича, начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича, - в частині визнання протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця від 02.03.2020 року про повернення без прийняття виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання державного виконавця повторно розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; зобов`язання прийняти до провадження заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11084/19; зобов`язання державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 752/11084/19 від 24.02.2020 року; та зобов`язання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цтібор Івана Івановича та начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександовича забезпечити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року у справі № 752/11084/19, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко