Провадження № 2/761/2332/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Савенко О.І.,

представника позивача Яроца А.А . ,

представника відповідача Шевченко В.Г . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем (за договором - Страхувальник) та відповідачем (за договором - Страховик) було укладено «Договір комплексного добровільного страхування подорожуючих за кордон (договір приєднання)» акцептом IMB.07556634 від 24.06.2019 року із строком дії з 26.06.2019 року по 11.07.2019 року, місце дії - Індонезія. Згідно Акцепту Договору Страхування страхова сума на медичні витрати складає 30 000 USD, страхова сума від нещасного випадку складає 80 000 грн.

05.07.2019 р. в Індонезії, о . Нуса Пеніда зі Страхувальником сталася раптова випадкова, короткострокова, непередбачувана та незалежна від його волі подія: знаходячись біля придорожнього кафе, під час фотографування (селфі) разом с запаркованим моторолером, по причині неочікуваного різкого пориву вітру. Страхувальник втратив рівновагу і впав, отримавши травматичне ушкодження лівої руки.

Протягом доби Страхувальник повідомив про настання нещасного випадку Страховика на email зазначений у Акцепті. Страхувальник отримав від Страховика рекомендацію здійснити самостійну оплату медичних послуг.

В подальшому Страхувальник звернувся до медичного закладу BIMC Siloam Nusa Dua, де йому була рекомендована належна хірургічна операція з остеосинтезу для відновлення функції руки, яка коштувала 184 324.70 грн (100 744 800 IDR).

Страховик був повідомлений що дані медичні послуги можуть бути виконані лише після гарантування їх сплати, проте Страховик не виконав свій обов`язок згідно п. 9.5.1. Договору Страхування, щодо погодження оплати даної належної хірургічної операції з остеосинтезу.

Оскільки Страхувальник не мав на той час фінансової змоги сплатити належну хірургічну операцію з остеосинтезу, він був вимушений за власний рахунок виконати мінімально необхідну хірургічну операцію по репозиції травми з метою повернення на батьківщину для проведення належної хірургічної операції з остеосинтезу. Виконана мінімальна необхідна хірургічна операція по репозиції коштувала 64 845.62 грн (35 245 363 IDR), що підтверджується Виписним Епікризом медичного закладу BIMC Siloam Nusa Dua від 6.07.2019 та чеками оплати, оригінали яких подані Страховику в додатках до Заяви про страхову виплату від 29.07.2019 року.

Завдяки мінімально необхідній хірургічній операції по репозиції Страхувальник повернувся на Україну та 12.07.2019 року за власний рахунок продовжив лікування на території України, виконавши належну хірургічну операцію з остеосинтезу.

Послуга була надана ТОВ «Фірма Медіком» та операція коштувала 39 545.92 грн. Оригінал Виписки ТОВ «Фірма Медіком» подана Страховику в додатках Заяви про страхову виплату.

В подальшому, Страхувальник, виконуючи п. 9.1, п 10.1 Договору Страхування, 29.07.2019 року звернувся із Заявою про отримання страхової виплати до Страховика.

У відповідь Страховик листом № 6194-31 від 18.08.2019 року відхилив запит на страхову виплату з очевидно необ`єктивною аргументацією. А саме: Страховик стверджував, що отримав від Страхувальника повідомлення «Їхав на мотоциклі, упав і пошкодив руку», що є невірною цитатою, оскільки подане 05.07.2019 року Страховику на email повідомлення, щодо нещасного випадку, не містить такого повідомлення Страхувальника.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вважав, що відмова Страховика в здійснені страхової виплати є такою, що порушує Договір страхування.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь страхову виплату у зв`язку з нещасним випадком в розмірі 9600.00 грн., страхову виплату у зв`язку з витратами на медичні послуги в розмірі 104 391.54 грн.

В судовому засіданні 24.06.2020 року представником відповідача було подано клопотання, відповідно до якого останній просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Клопотання мотивоване тим, що договір, на підставі якого виник спір між сторонами, було укладено із порушенням Закону України «Про електронну комерцію», атому він є нікчемним. Відповідачем було повернуто позивачу суму страхової премії, а отже спір у даній справі відсутній.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши доводи представника відповідача, викладені у клопотанні, яке міститься у відзиві на позовну заяву щодо існування підстав для закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За ч.1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору .

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18).

Вивчивши клопотання представника відповідача, суд приходить до висновку, що обставини зазначені представником відповідача на обґрунтування клопотання про закриття провадження по справі не свідчать про відсутність предмета спору, а є обставинами, які з`ясовуються та встановлюються судом при розгляді справи та є предметом судового розгляду і жодним чином не доводять відсутності спору між сторонами, оскільки на момент подання позову та на момент його розгляду, спір продовжує існувати.

З огляду на викладене, суд вважає, що викладені в заяві про закриття провадження обставини не свідчать про відсутність предмета спору, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 255, 259, 260 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 26.06.2020 року.