ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5838/20 Справа № 183/1951/19 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що останній звернувся до банку з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву без номеру від 01 березня 2011 року, згідно якої отримав кредитну картку Універсальна та 01 квітня 2013 року кредитну картку було переоформлено на престижну кредитну картку Gold, та відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом 25 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказували, що відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Зазначали, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустив значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14 лютого 2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі 216 732,87 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 65 921,85 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 54 246,29 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 0,00 грн., нарахована пеня за прострочення зобов`язання у розмірі 95 864,73 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 700,00 грн., зазначаючи, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості, а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з позивальника на їх користь заборгованість у загальному розмірі 120 168, 14 грн. , яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 65 921,85 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 54 246,29 грн.,

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ними повністю доведено заявлені позовні вимоги, з виписки вбачається, що позичальник весь час користувався кредитним коштами у вигляді кредитного ліміту, знімав готівку, оплачував товари та послуги, частково погашав заборгованість.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ ПриватБанк на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг було укладено договір б/н, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У анкеті-заяві від 01 березня 2011 року ОСОБА_1 заповнив графи, що містять відомості про його особу, дату народження, місце проживання, контактну інформацію, а також зазначив про свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг та, що він ознайомився і погодився з Умовам та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», а також Тарифами Банку.

Станом на 14 лютого 2019 року за кредитним договором без номеру від 01 березня утворилась заборгованість у загальному розмірі 216 732,87 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 65 921,85 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 54 246,29 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 0,00 грн., нарахована пеня за прострочення зобов`язання у розмірі 95 864,73 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 700,00 грн.(а.с. 6-10 ).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є первинним бухгалтерським документом, а доказів того, що банком було надано кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн. та факт переоформлення кредитної картки Унівесральна на Голд позивачем не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку

АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з розрахунку, наданого банком та виписки за картковим рахунком з яких вбачається, що ОСОБА_1 постійно користувався кредитним коштами знімаючи готівку, оплачуючи товари та послуги, періодично поповнював картку через термінал та шляхом грошових переказів, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про стягнення непогашеної заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, розмір яких підтверджений розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і не спростований відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4 802, 50 грн. (1 921 за звернення з позовною заявою та 2 881,50 за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 березня 2011 року у загальному розмірі 120 168,14 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 65 921, 85 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 54 246, 29 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () судові витрати в розмірі 4 802, 50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.