Єдиний унікальний номер 227/208/20
Номер провадження 22-ц/804/1909/20
Єдиний унікальний номер 227/208/20 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Д.Є. Номер провадження 22-ц/804/1909/20 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Космачевської Т.В., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 227/208/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 18 липня 2016 року відбулась реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, позивача було переведено до ВП «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

17 липня 2017 року вона була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату (наказ від 10 липня 2017 року № 7210/ДН-ОС).

У день звільнення відповідач повний розрахунок з нею не провів, внаслідок чого має заборгованість з виплати заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 15809,93 гривень, а також відповідач має сплатити їй компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 3334,32 гривень.

Просила суд, з урахуванням додаткових пояснень від 16 березня 2020 року, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 13696,39 гривень та 2822,85 гривень компенсації за втрату частини заробітної плати, а всього в розмірі 16519,24 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням додаткових пояснень щодо отримання позивачем частини заборгованості по заробітній платі за період 01 по 15 березня 2017 року.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що надані нею розрахункові листи на підтвердження своїх позовних вимог, є належними доказами нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність вини у невиконанні обов`язку перед працівником щодо виплати заборгованості із заробітної плати.

Наказом № 236- ДНД від 17 березня 2017 року «Про встановлення простою», для всіх працівників виробничих підрозділів СП «Донецької дирекції залізничних перевезень» з 20 березня 2017 року було встановлено початок простою, про що повідомлено працівників цих підрозділів та керівництво виробничих підрозділів. У п. 8 цього наказу роботодавцем одноособово прийнято рішення про нарахування заробітної плати за час простою не з вини працівників із розрахунку двох третин встановленої тарифної ставки.

Наказом № 645-113-1 від 28 квітня 2017 року «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця» керівництвом структурного підрозділу відповідача прийнято рішення по скорочення штату працівників (п.3), процедуру вивільнення проводити у відповідності до вимог чинного законодавства (п. 4), повідомити центр зайнятості про масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з 17 липня 2017 року відповідно до вимог чинного законодавства (п. 5).

Відомості із щомісячних розрахункових листів за березень-липень 2017 року відповідають прийнятим відповідачем наказам № 236-ДНД від 17 березня 2017 року та № 645-113-1 від 28 квітня 2017 року. Зазначає, що науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, не є сертифікатом Торгово-промислової палати України, тобто неналежним документом, що підтверджує обставини непереборної сили. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність у відповідача форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від АТ «Українська залізниця», в якому просить рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначає, що надані позивачем розрахунки заробітної плати є неналежними доказами, оскільки виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Іловайську.

Також вказує, що адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк вул. Артема,68) була захоплена невідомими особами (про це зазначено у висновку ТПП). Таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення, зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі, тому сума заборгованості з заробітної плати не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому законом порядку.

У зв`язку з зазначеним відповідач фактично відсутній за фактичним місцем роботи позивача, що обумовлено поважними причинами, та не має об`єктивної можливості підтвердити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця».

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.1ст. 40 КЗпП України за скороченням відповідно до наказу №7210/ДН-ОС від 10 липня 2017 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

На підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, позивачем надані суду розрахункові листки за період з червня 2016 року по липень 2017 року, в яких: за червень 2016 року всього нараховано 2099,27 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1650,40 гривень, за липень 2016 року всього нараховано 1805,57 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1462,51 гривень, за серпень 2016 року всього нараховано 4023,87 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 3239,22 гривень, за вересень 2016 року нараховано 5479,24 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 3949,55 гривень, за жовтень 2016 року всього нараховано 4095,43 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1676,61 гривень, за листопад 2016 року всього нараховано 3445,44 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1339,75 гривень, за грудень 2016 року всього нараховано 4937,37 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2346,11 гривень, за січень 2017 року всього нараховано 5198,17 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2553,49 гривень, за лютий 2017 року нараховано 4873,79 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2295,55 гривень, за березень 2017 року всього нараховано 5010,23 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 4058,29 гривень, за квітень 2017 року нараховано 546,54 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 434,59 гривень, за травень 2017 року всього нараховано 513,24 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 415,74 гривень, за червень 2017 року нараховано 220,63 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 175,43 гривень, за липень 2017 року всього нараховано 9416,37 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 7636,35 гривень.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що відповідачем по справі в березні 2017 року було нараховано ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 5103,58 гривень; з квітня по липень 2017 року нарахування відсутні.

Відповідно до довідки про доходи, яка надана відповідачем, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в березні 2017 року 2113,54 гривень, сума до виплати 1680,65.

Згідно відомості на виплату грошей № 27, ОСОБА_1 отримала заробітну за березень 2017 року в розмірі 1680,65 гривень.

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі відсутня.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з трудових відносин та ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт звільнення позивача з АТ «Українська залізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки, відповідно до ч.1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах, наявність заборгованості по заробітній платі не доведена.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а також узгоджуються із наявним в матеріалах справи письмовими доказами та встановленим обставинам.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями частини 4 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права

Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця». (а.с. 6-7)

Наказом №7210/ДН-ОС від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 з 17 липня 2017 року звільнено з роботи на підставі п.1ст. 40 КЗпП України за скороченням. (а.с. 11)

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

На підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, позивачем надані суду розрахункові листки за період з червня 2016 року по липень 2017 року, в яких: за червень 2016 року всього нараховано 2099,27 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1650,40 гривень, за липень 2016 року всього нараховано 1805,57 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1462,51 гривень, за серпень 2016 року всього нараховано 4023,87 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 3239,22 гривень, за вересень 2016 року нараховано 5479,24 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 3949,55 гривень, за жовтень 2016 року всього нараховано 4095,43 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1676,61 гривень, за листопад 2016 року всього нараховано 3445,44 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 1339,75 гривень, за грудень 2016 року всього нараховано 4937,37 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2346,11 гривень, за січень 2017 року всього нараховано 5198,17 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2553,49 гривень, за лютий 2017 року нараховано 4873,79 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 2295,55 гривень, за березень 2017 року всього нараховано 5010,23 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 4058,29 гривень, за квітень 2017 року нараховано 546,54 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 434,59 гривень, за травень 2017 року всього нараховано 513,24 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 415,74 гривень, за червень 2017 року нараховано 220,63 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 175,43 гривень, за липень 2017 року всього нараховано 9416,37 гривень, сума до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): - 7636,35 гривень. (а.с. 12-25)

Зазначені розрахункові листи не підписані та не засвідчені печаткою та не містять дати складання, а тому висновки суду першої інстанції про те, що вони не є належними та допустимими доказами на підтвердження виконання позивачем службових обов`язків та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Крім того, на підтвердження факту виконання роботи або перебування у простою у спірний період сторонами не надані оформлені у відповідності до вимог наказу №236/ДНД від 17 березня 2017 року табелі обліку робочого часу та журнали обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої.

Обставини, що у спірний період позивач з`являлась на робоче місце, за нею зберігався середній заробіток, не підтверджені належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами, зокрема табелями обліку робочого часу. Згідно з повідомленням відповідача, у нього відсутні оригінали первинних (кадрових і фінансових) документів, що обумовлено форс-мажорними обставинами.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що відповідачем по справі в березні 2017 року було нараховано ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 5103,58 гривень; з квітня по липень 2017 року нарахування відсутні. (а.с. 79-80)

Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною 2 ст. 24 вказаного Закону визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата за березень 2017 року не виплачена.

Відповідно до довідки про доходи № 367/2 від 12 лютого 2020 року, яка надана відповідачем, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в березні 2017 року в розмірі 2113,54 гривень, сума до виплати 1680,65 гривень. (а.с. 32)

Згідно відомості на виплату грошей №27, 17 липня 2017 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату за березень 2017 року в розмірі 1680,65 гривень. (а.с. 53)

Наказом начальника СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 17 березня 2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою у всіх виробничих підрозділах дирекції з 20 березня 2017 року. Пунктами 2 - 4 цього наказу визначено, що на час простою встановити щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язати всіх працівників дирекції, які заходяться у простої, з`являтися на свої робочі місця, та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». Призначено відповідальними за облік працівників, які знаходяться на простої. За пунктом 6 наказу на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П». Згідно з пунктом 8 наказу оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. (а.с. 8)

Проте, доказів на підтвердження перебування позивача у простої (зокрема табелю обліку робочого часу, оформленого відповідно до наказу від 17 березня 2017 року №236/ДНД) або того, що на виконання вищезазначеного наказу начальником відповідного виробничого підрозділу надавалось клопотання на відміну простою з зазначенням дати відміни, посади та прізвища працівника, не надано.

Також не надано доказів щодо тарифної ставки, виходячи з якої повинна обраховуватись заробітна плата, розрахунково-платіжних відомостей та інших документів з обліку праці та зарплати за спірний період, а тому відсутні підстави проводити розрахунок заборгованості за березень - липень 2017 року, виходячи із її окладу та стягувати заборгованість по заробітній платі за цей період взагалі.

Відповідно до п.1 ч.3 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 року, на документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента від 15 березня 2017 року № 62/2017, нарахування заробітної плати працівникам підприємства було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», а також відсутність передачі з непідконтрольної території первинних документів, які є підставою бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідно до статті 10 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 243/2071/18 (провадження № 61-48088сво18) вказано, що: «зважаючи на вимоги позивача - виплата заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за затримку видачі трудової книжки та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Указом В.о. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 розпочато проведення антитерористичної операції.

Місто Іловайськ Донецької області входило до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Іловайськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, а також включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року № 1085.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що науково-правовий висновок Торгівельно-промислової палати, на якій посилається відповідач, не є сертифікатом Торгівельно-промислової палати України, тобто неналежним документом, що підтверджує обставини непереборної сили.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 266/4637/18 (провадження № 61-7583св19) вказано, що «встановивши, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим правильно відмовив у задоволенні позову».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з АТ «Українська залізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Аналогічний правовий висновок, підстав для відступлення від якого не вбачила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду під час касаційного перегляду 10 жовтня 2019 року справи № 243/2071/18, висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 408/3267/17, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 березня 2020 року у справі № 233/4474/19.

Відповідно до висновку Торгівельно-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно АТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно АТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі у м. Донецьку, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання АТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму на території м. Донецька, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача є не обґрунтовані.

Таким чином, встановлено, що у трудових правовідносинах між відповідачем АТ «Українська залізниця» та його працівниками, зокрема ОСОБА_1 , з березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких відповідача об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону і підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: Т.В. Космачевська

О.О. Тимченко