Справа № 752/6127/19
Провадження № 2/752/1656/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.02.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Петрова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості,
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення заборгованості в розмірі 6640991,20 гривень, в тому числі суму основного боргу в розмірі 5365435,87 гривень, проценти в розмірі 780707,66 гривень, суму 3% річних в розмірі 131857,42 гривні, а також суму інфляційних нарахувань в розмірі 362990,25 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 24.05.2014 р. отримав від ОСОБА_1 суму позики в розмірі 325000 доларів США, однак у строки, визначені договором борг не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.12.2015 р. з ОСОБА_2 стягнуто заборгованості в розмірі 6963687,04 гривні.
На виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист.
В ході здійснення виконавчого провадження № 51235648 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди про врегулювання виконавчого провадження мирним шляхом та уклали між собою мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 22.08.2016 р.
Відповідно до умов мирової угоди ОСОБА_2 зобов`язався погасити суму заборгованості в розмірі 6130435,87 гривень частинами або одним платежем (але не менше 255000 щомісяця) протягом двох років, починаючи з місяця, у якому судом затверджена мирова угода. Сплата заборгованості мала сплачуватись в гривні.
Позивач посилається на те, що відповідач лише частково виконав умови мирової угоди та повернув заборгованість в розмірі 765000 гривень.
Сума заборгованості в розмірі 5365435,87 гривень залишилась не погашеною з боку відповідача, в зв`язку з чим, посилаючись на умови мирової угоди, яка передбачала можливість нарахування інфляційних втрат, пені, відсотків за користування коштів та інших санкцій, позивач просить спонукати відповідача до виконання зобов`язання за мировою угодою від 01.06.2016 р., укладеної між сторонами та стягнути суму основного боргу в розмірі 5365435,87 гривень, проценти в розмірі 780707,66 гривень, суму 3% річних в розмірі 131857,42 гривні, а також суму інфляційних нарахувань в розмірі 362990,25 гривень.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем умов мирової угоди, укладеної сторонами в ході виконавчого провадження на виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва про стягнення боргу за договором позики.
Відповідач не з`явився в судове засідання, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, судова повістка повернулась до суду без вручення в зв`язку з закінченням терміну зберігання.
На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наданих доказів у відсутність
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.12.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики від 24.05.2014 р., відповідно до якого суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 6 963 687 гривень 04 копійки, з яких: 6 833 935 гривень 87 копійок - сума основного боргу, 117 955 гривень 61 копійка - проценти в розмірі облікової ставки НБУ, нараховані на основну суму боргу, 11 795 гривень 56 копійок - 3% річних, нарахованих на основну суму боргу.
В подальшому, в ході примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18.12.2015 р. у виконавчому провадженні № 51235648 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено мирову угоду, яка затверджена судом, про що 22.08.2016 р. Голосіївським районним судом м.Києва постановлена відповідна ухвала.
Як вбачається зі змісту зазначеного судового рішення, суд визнав мирову угоду, укладену 01 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якої: на основі взаємних поступок та домовленостей, а також у зв`язку із частковою оплатою заборгованості у розмірі 703 500 грн., ОСОБА_2 у повному обсязі визнав вимоги ОСОБА_1 щодо погашення залишку суми позики у розмірі 6 130 435,87 грн., яка є загальною сумою заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , визначена умовами укладеної мирової угоди. ОСОБА_1 надав час, а ОСОБА_2 зобов`язався погасити визначену умовами мирової угоди суму заборгованості у розмірі 6 130 435,87 грн. частинами або одним платежем (але не менше, ніж по 255 000 грн. щомісяця) протягом двох років, починаючи із місяця, у якому судом затверджена дана мирова угода. Сплата суми заборгованості має здійснюватись у гривні.
Кінцевий строк погашення заборгованості за умовами мирової угоди - 30 травня 2018 року.
Сторони домовились, що погашення визначеної мировою угодою суми заборгованості має здійснюватись шляхом зарахування ОСОБА_2 грошових коштів на наданий ОСОБА_1 поточний рахунок у банківській установі, або шляхом готівкової передачі грошових коштів особисто ОСОБА_1 . Підтвердженням здійснення ОСОБА_2 чергового платежу за умовами мирової угоди та одержання такого платежу ОСОБА_1 є відповідна банківська квитанція, або, у разі готівкового розрахунку, - особистий власноручний підпис відповідача, його прізвище та ініціали, дата, а також сума такого платежу прописом та цифрами, що має здійснюватись ним на відповідній розписці.
Сторони погодили, що з моменту підписання сторонами та затвердження Голосіївським районним судом м. Києва мирової угоди, всі спірні питання між сторонами щодо погашення заборгованості за договором позики (розписки) від 24.05.2014 року вважаються врегульованими. Сторони засвідчують, що за умови належного виконання мирової угоди, не мають більше жодних майнових та немайнових претензій одна до одної стосовно предмета спору за договором позики (розписки) від 24.05.2014 року.
Також умовами мирової угоди було передбачено, що якщо ОСОБА_2 порушить строки проведення розрахунків з погашення заборгованості, визначені мировою угодою, ОСОБА_1 залишає за собою право вимагати примусового стягнення залишку боргу на підставі відповідної ухвали Голосіївського районного суду м. Києва, якою буде затверджено мирову угоду, але не обмежуючись цим, шляхом звернення до суду із відповідним позовом про стягнення суми такої заборгованості з врахуванням інфляційних нарахувань, пені, відсотків за користування коштами та інших санкцій. У випадку порушення ОСОБА_2 строків проведення розрахунків з погашення заборгованості, визначених мировою угодою, відповідач зобов`язався сплатити прострочену суму заборгованості з врахуванням неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, а також з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.
Судом встановлено, і це не заперечується позивачем, що відповідач виконав умови мирової угоди частково сплативши 765000 гривень, що підтверджується розписками від 07.09.2016 р., від 26.05.2017 р. та розпискою без дати.
Згідно із статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язується вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматись від певної дії, а друга сторона має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №442/7436/15 мирова угода за своєю правовою природою - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами. Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди. Укладення сторонами мирової угоди означає, що сторони остаточно вирішили припинити спір, що свідчить не лише про завершення процедури судового розгляду спору, а і про вирішення та узгодження між ними усіх спірних питань.
Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-274цс15 висловив правовий висновок, відповідно до якого у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Це означає, що у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання ним в повному обсязі зобов`язань за мировою угодою від 01.06.2016 р., яка була затверджена Голосіївським районним судом м.Києва 22.08.2016 р., з огляду на що вимоги позивача про спонукання відповідача виконати умови мирової угоди і стягнення суми основного боргу в розмірі 5365435,87 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за умовами мирової угоди від 01.06.2016 р. позивач, звертаючись до суду, просить стягнути з ОСОБА_2 3% річних та інфляційні втрати відповідно до положень ст.625 ЦК України, а також проценти в розмірі облікової ставки НБУ України за період з 31.05.2018 р. по 25.03.2019 р.
Можливість стягнення процентів, а також 3% річних та інфляційних втрат була передбачена умовами мирової угоди, яка не виконана відповідачем, а отже зазначені вимоги позивача ґрунтуються на положеннях договору, укладеного між сторонами та нормах чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин.
Відповідно до проведеного позивачем розрахунку сума нарахованих процентів за користування коштами за вказаний період становить 780707,66 гривень, 3% річних складає 131857,42 гривні, інфляційні нарахування становлять 362990,25 гривень.
Зазначений розрахунок проведено у відповідності до вимог закону, не спростований відповідачем, а тому може бути взятий судом до уваги.
Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в зв`язку із зверненням до суду.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, на підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя