Справа № 342/1426/19
Провадження № 2/342/162/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивачки Бундзяк У.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Топорівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що будинковолодіння, розташоване за вищевказаною адресою, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був дідусь позивачки по маминій лінії - ОСОБА_3 . Для будівництва та обслуговування даної господарки відведена земельна ділянка площею 0.25 га. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день його смерті разом з ним проживала його дружина - баба позивачки ОСОБА_4 , яка, відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) фактично вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При житті, 30 січня 2007 року , ОСОБА_4 зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла позивачці. Даний заповіт посвідчений секретарем Топорівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 1, не скасований і не відмінений. Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном і вчасно звернулася в нотаріальну контору з відповідною заявою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до якої входить будинковолодіння АДРЕСА_1 , їй відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку спадкодавця в житловому будинку. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1923 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. На даний час позивачка виготовила технічну документацію на будинковолодіння за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право, що змушує її звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Топорівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Топорівська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову.

Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 16 червня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Станом на 15.04.1991 в житловому господарстві, яке відносилося до колгоспного двору, в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , 1923 р.н., ОСОБА_4 , 1931 р.н., що стверджується довідкою № 625, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради згідно по господарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_11.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 роки в с. Топорівці Городенківського району, запис за № 9 від 12 березня 1997 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.03.1997 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_3 помер до 01.01.2004 , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом з ним в АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_4 , 1931 р.н., що стверджується довідкою № 681, виданою 26.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради.

Те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 22 липня 1977 р., запис за № 1 від 14 лютого 1951 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Отже, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено. Їй, як спадкоємцю першої черги за законом, державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 17.04.2006 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 594, на спадкове майно, що складається з свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_3 , що належав померлому ОСОБА_3 , який має право на пайовий фонд в колективному сільськогосподарському підприємстві СВК «Топорівський» (спадкова справа № 242/2006).

За заповітом, посвідченим 30 січня 2007 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителька АДРЕСА_1 , усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своїй онуці ОСОБА_2 , 1981 року народження. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43703279 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1), що доводиться копією Інформаційної довідки № 56040843 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 03.05.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років в с. Топорівці Городенківського району, актовий запис № 12 від 23 квітня 2019 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , 1931 р.н., на день смерті проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 одна, що стверджується довідкою № 626, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради.

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є онукою спадкодавця ОСОБА_4 , про що свідчать копії: свідоцтва про народження матері позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , серії НОМЕР_6 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 ; свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , серії НОМЕР_8 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

Із копії спадкової справи № 78/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 03.05.2019, у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 56040825 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.05.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64133585 (номер у нотаріуса 78/2019), спадкодавець - ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , успадкований після смерті чоловіка ОСОБА_3 , однак документи про спадкування на даний житловий будинок ОСОБА_4 не оформила.

Позивачка, прийнявши спадщину після смерті баби ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом, 24.10.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезгадане спадкове майно.

Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. № 713/02-31 від 24.10.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадковий житловий будинок належав колгоспному двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку померлої в даному житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 07.06.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1957 році, господарські будівлі та споруди - в 1970, 1976 роках. Їх ринкова вартість станом на 31.10.2019 становить 54 784 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 31102019_00615/С, складеного ФОП ОСОБА_9 . За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 624, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради.

Cудом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті баби фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 не встановлено, позов визнається відповідачем - Топорівською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 524- 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Місцезнаходження відповідача Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 3, с. Топорівці, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 26.06.2020.

Суддя: Ничик Г. І.