Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 495/10934/17

провадження № 61-14148св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» (далі - ТОВ «Агрофірма «Шаболат») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначило, що 01 січня 2005 року між власником земельної ділянки ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Шаболат» укладено договір оренди земельної ділянки № 257 , який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Строк договору оренди становить 8 років.

З урахуванням часу набуття чинності договору оренди земельної ділянки та визначеного строку оренди термін закінчення строку дії договору - 18 червня 2013 року.

До даного договору оренди землі було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_5 передав ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,44 га, ріллі, кадастровий номер № :01:007:0103, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

03 січня 2008 року між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Шаболат» укладено договір оренди земельної ділянки № 755 , який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Строк договору оренди становить 5 років.

Перебіг строку оренди згідно з пунктом 15.1 Договору оренди розпочався після набрання чинності в день державної реєстрації 23 лютого 2009 року, таким чином строк дії Договору оренди встановлено до 23 лютого 2014 року.

10 січня 2008 року було підписано акт приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 03 січня 2008 року № 755, згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_3 передала ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,38 га, ріллі кадастровий номер № :01:007:0250, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Після закінчення термінів дії вказаних договорів оренди землі ТОВ «Агрофірма «Шаболат» продовжує користуватися орендованими земельними ділянками, так як власники земельних ділянок не заперечували проти продовження орендних відносин, отримували орендну плату.

З серпня 2017 року відповідачі по справі не допускають ТОВ «Агрофірма «Шаболат» до користування орендованими земельними ділянками.

З огляду на виконання ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в повній мірі взятих на себе обов`язків за договором оренди та отримання орендодавцем орендної плати за землю, відсутність заперечень відповідачів проти продовження орендних відносин, позивач вважає, що договори оренди земельних ділянок були пролонговані, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом.

Крім того, позивач вказує, що своїми діями відповідачі призвели до заподіяння матеріальної шкоди у сумі 4 468,00 грн внаслідок простою техніки позивача.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд: визнати договір оренди земельної ділянки від 03 січня 2008 року № 755, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_3 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах; визнати договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року № 257, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_5 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, стороною орендодавця в якому є спадкоємці ОСОБА_5 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належними земельними ділянками, кадастрові номери: :01:007:0250 та :01:007:0103 шляхом заборони вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, що перешкоджають вільному доступу та користуванню цими земельними ділянками ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на правах оренди; стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма «Шаболат» грошові кошти у сумі 4 468,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано договір оренди земельної ділянки від 03 січня 2008 року № 755, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_3 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах.

Визнано договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року № 257, укладений між ТОВ «Агрофірма «Шаболат» та ОСОБА_5 , поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, стороною орендодавця в якому є спадкоємці ОСОБА_5 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належними земельними ділянками, кадастрові номери: :01:007:0250 та :01:007:0103 шляхом заборони вчиняти будь-які дії у будь-який спосіб, що перешкоджають вільному доступу та користуванню цими земельними ділянками ТОВ «Агрофірма Шаболат» на правах оренди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма Шаболат» грошові кошти у сумі 4 468,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для визнання поновленими договорів оренди земельних ділянок, та незаперечення відповідачами того факту, що ними, з метою недопущення ТОВ «Агрофірма «Шаболат» до користування орендованими земельними ділянками з кадастровими номерами :01:007:0250 та :01:007:0103, вчинялися дії у вигляді блокування роботи сільськогосподарської техніки.

Не погодившись із цим рішенням, представник ОСОБА_6 - адвокат Гамар В. І. оскаржив його в апеляційному порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката Гамар В. І. задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма Шаболат» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, апеляційний суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

23 вересня 2019 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від представника ОСОБА_4 - адвоката Гамар В. І. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник відповідача просить суд у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Агрофірма «Шаболат» відмовити, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

05 вересня 2019 року матеріали цивільної справи № 495/10934/17 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 01 січня 2005 року між власником земельної ділянки ОСОБА_5 та сільськогосподарським кооперативом «Шаболат», який 24 квітня 2015 року було реорганізовано у ТОВ «Агрофірма «Шаболат», укладено договір оренди земельної ділянки № 257, який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру». Строк Договору оренди становить 8 років. Пунктом 2.3 Договору від 01 січня 2005 року передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, в разі відсутності письмового заперечення орендодавця на протязі одного місяця після закінчення строку дії договору, він підлягає поновленню.

З урахуванням часу набуття чинності договору оренди земельної ділянки та визначеного строку оренди термін закінчення строку дії договору - 18 червня 2013 року.

До даного договору оренди землі було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_5 передав ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,44 га, ріллі, кадастровий номер :01:007:0103, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожний з яких став власником Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 4,44 га, ріллі, кадастровий номер :01:007:0103, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та яка є предметом орендних відносин між учасниками справи.

03 січня 2008 року між власником земельної ділянки ОСОБА_3 та сільськогосподарським кооперативом «Шаболат», який 24 квітня 2015 року було реорганізовано у ТОВ «Агрофірма «Шаболат», укладено договір оренди земельної ділянки № 755, який зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру». Строк Договору оренди становить 5 років.

Перебіг строку оренди згідно з пунктом 15.1 Договору оренди розпочався після набрання чинності в день державної реєстрації 23 лютого 2009 року, таким чином строк дії Договору оренди встановлено до 23 лютого 2014 року.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що в разі якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, в разі відсутності письмового заперечення Орендодавця на протязі одного місяця після закінчення строку дії Договору, він підлягає поновленню на тих самих умовах і на такий же строк, які передбачалися Договором. Письмове заперечення має бути надіслане листом-повідомленням.

10 січня 2008 року було підписано акт приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 03 січня 2008 року № 755, згідно якого власник земельної ділянки ОСОБА_3 передала ТОВ «Агрофірма «Шаболат» в строкове платне володіння та користування (в оренду) земельну ділянку загальною площею 4,38 га, ріллі, кадастровий номер :01:007:0250, яка знаходиться на території Шабської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

До закінчення строку дії договорів орендар не повідомив орендодавців про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів на новий строк, проекти додаткових угод власникам земельних ділянок не надіслав.

Після закінчення дії договорів оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року та 03 січня 2008 року, укладених між позивачем та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , позивач продовжив користуватися земельними ділянками.

У серпні-вересні 2017 року відповідачі заблокували роботи сільськогосподарської техніки ТОВ «Агрофірма «Шаболат» на спірних земельних ділянках.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду України від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Вказані норми права узгоджуються з приписами пункту 2.3 Договорів оренди земельної ділянки від 01 січня 2005 року та від 03 січня 2008 року щодо можливості поновлення договору оренди.

Встановлено, що до закінчення строку дії договорів ТОВ «Агрофірма «Шаболат», як орендар, орендодавців про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів оренди на новий строк не повідомив, проекти додаткових угод власникам земельних ділянок не надіслав.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні повних вимог ТОВ «Агрофірма «Шаболат», суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивач не дотримався процедури повідомлення орендодавців про свій намір скористатися переважним правом на укладення договорів оренди на новий строк, проекти додаткових угод власникам земельних ділянок не надіслав, а тому, з урахуванням вищезазначених вимог закону, суд дійшов правильного висновку, що позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договорів оренди землі.

Посилання заявника у касаційній скарзі на неправомірність оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 , оскільки власники земельних ділянок вказане рішення не оскаржували, є безпідставними, зважаючи на те, що особа, яка подала апеляційну скаргу, є відповідачем у справі, а відтак, відповідно до приписів частини першої статті 352 ЦПК України, мала право на апеляційне оскарження.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Шаболат» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун