Справа №642/4501/17
Провадження №2/642/378/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Конєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «СТ «Домінанта», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та залучивши до участі в якості відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_3 у якості третьої особи, просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 384 264 грн 46 коп., солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн., солідарно з відповідачів витрати за проведення оцінки збитків в розмірі 1 585 грн. 80 коп. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в розмірі 4 228 грн. 50 коп.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та в обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 22.11.2016 о 17-00 годині в м. Харкові, на перехресті проспекту Московському та вул. Червоношкільна набережна, керувавши автомобілем ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, нe надав дороги автомобілю Тойота реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився позивач. Зазначене призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно висновків інспекторів УПП ДПП Харківської області, які виїжджали на місце скоєння ДТП, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , про що був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2017, справу № 646/12936/16-п про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрито за закінченням строку притягнення останнього до адміністративного відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, як користувач на законних підставах пошкодженого автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі договору позички від 19.11.2016, яким власник зазначеного автомобілю ОСОБА_4 безоплатно передала у користування ОСОБА_1 зазначений автомобіль.

Власником автомобіля ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_1 .

Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений від автомобіль позивача, що заподіяло йому матеріальну та моральну шкоду, і яка підлягає відшкодуванню.

Цивільна відповідальність винуватця ДТП, а саме відповідача ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СТ «Домінінта», страховий поліс № НОМЕР_3 , строк дії якого з 11.03.2016 до 10.03.2017. Однак страхову суму не відшкодовано у зв`язку з відсутністю встановленої вини рішення суду.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди заподіяної позивачу як особі яка користується транспортним засобом на законних підставах, Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та понесе матеріальні збитки звернувся з відповідною заявою до ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №11595 від 08.12.2016 розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 384 264 грн. 46 коп., вартість відновлювального ремонту Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В рамках розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була призначена судова авто технічна експертиза за результатами якої 20.03.2017 експертом ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса встановлено, що в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.11 та розділу 33 п/п 2.1 ПДР та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Також в рамках розгляду цивільної справи була призначена судова-автотехнічна експертиза за результатами якої 20.09.2018 експертом Дніпропетровського НДІСЕ встановлено, що в діях водія автомобіля Тойота - ОСОБА_1 не вбачаються порушення ПДР які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Внаслідок цього ДТП позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у певних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого автомобіля, неможливістю протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його означенням, порушенням його нормальних життєвих зв`язків, певним ударом престижу. Також позивач був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. До того ж, відмова відповідача добровільно відшкодувати матеріальний збиток, вела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Позивачу потрібен був час для поїздок у правоохоронні органи, до суду, звернення до експертної установи (для визначення вартості поновлювальних робіт). Крім цього і було завдано тілесні ушкодження, відповідно до консультативного висновку ВОЗ «ХМКЛШНМД» від 22.11.2016, при ДТП позивачу було завдано забиту рану правої тім`яної області, струс головного мозку. Розмір відшкодування моральної шкоди позивач просить відшкодувати у розмірі 5000 гривень.

Таким чином представник позивача вважає доведеним вину відповідача у порушенні ПДР які призвели до виникнення ДТП, а в результаті спричинили матеріальну та моральну шкоду позивачу, у зв`язку з чим просить задовольнити позов в повному обсязі та стягнути шкоду та збитки на проведення оцінки та судові витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнали та в обґрунтування заперечень зазначив, що так дійсно ОСОБА_2 був учасником ДТП, яка сталася 22.11.2016 близько 17 години на перехресті пр.Московського та Червоно шкільної набережної в м.Харкові, де сталося зіткнення автомобіля ВАЗ НОМЕР_4 від його керуванням та автомобілем Тойота НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Однак відповідач вважає винним в виникненні ДТП саме водія автомобіля Тойота, позивача ОСОБА_1 , який рухався по трамвайним коліям зустрічної смуги руху в результаті чого і сталося зіткнення.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст..ст.1166, 1187 ЦК України, шкода завдана особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у відповідача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

На сьогоднішній день не існує жодного процесуального рішення, щодо встановлення винуватості у скоєнні зазначеної ДТП.

Крім того, цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінінта», страховий поліс № НОМЕР_3 , строк дії якого з 11.03.2016 до 10.03.2017, однак власник автомобіля Тойота НОМЕР_2 ОСОБА_4 заяву на виплату страхового відшкодування до страхової компанії не надавала. Замість власника до страхової компанії звернувся позивач ОСОБА_1 , який не є належною стороною за договором страхування, у зв`язку з чим, керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія не знайшла підстав для виплати страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу третьою стороною.

Наданий позивачем висновок експертного авто товарознавчого дослідження №11595 від 08.12.2016 року, яким встановлено матеріальний збиток в розмірі 384 264 грн. 46 коп., який складається з вартості відновлюваних ремонтних робіт автомобіля Тойота в майбутньому. Огляд автомобіля Тойота, а в результаті оцінка пошкоджень проводилась без виклику та без участі другого учасника ДТП, відповідача ОСОБА_2 та зацікавлених осіб, що є порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Позивачем не надано жодних доказів щодо підтвердження понесених матеріальних затрат в результаті пошкодження автомобіля Тайота НОМЕР_2, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не є належним позивачем по справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, відповідачу достеменно відомо, що на момент розгляду справи в суді автомобіль Тайота НОМЕР_2 вже проданий та на теперішній час ОСОБА_4 не є власником зазначеного автомобіля, тим самим саме третя особа ОСОБА_4 отримала кошти з продажу автомобіля.

У зв`язку з чим відповідач ОСОБА_2 та його представник просили суд відмовити в задоволені уточненої позовної заяви в повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явився, надавши суду письмові пояснення та просив розглядати справу без участі представника. Відповідно до пояснень заст. начальника ЮУ ТДВ «СТ «Домінанта» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземного транспорту регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.35 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на страхове відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП надає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п.36.2 ст.36 зазначеного Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування та виплата, або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування Страховик зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особовою, яка має право на отримання відшкодування та повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

24.11.2016 з повідомленням про ДТП звернувся позивач. Проте станом на 18.12.2017 власник пошкодженого автомобіля «Тойота Кемрі» НОМЕР_2 - ОСОБА_4 з заявою на виплату страхового відшкодування до страхової компанії не зверталась.

Відповідно до ч.37.1 ст.37 зазначеного Закону «підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування є:

37.1.4 неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого…

Враховуючи дату ДТП - 22.11.2016, та той факт що станом на час розгляду справи, власник пошкодженого автомобіля заяву на виплату страхового відшкодування не надала, то підстави для виплати страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу відсутні.

Третя особа, ОСОБА_4 в судовому засідання з`явилась, проти задоволення позовних вимог не заперечувала та пояснила, що так дійсно є власником автомобіля Тойота НОМЕР_2, який вона передала своєму синові ОСОБА_1 на підставі договору позички транспортного засобу з дотриманням усіх умов зазначеного договору.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

22 листопада 2016 року о 17:00 годині в м. Харкові на перехресті пр.Московського та вул.Червоношкільна набережна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ 2121» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по другорядній дорозі та автомобіля «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по «головній» смузі руху. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2017 розглянуто протокол складений за результатами ДТП, справу № 646/12936/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - закрито за закінченням строку притягнення останнього до адміністративного відповідальності.

Червонозаводським районним судом м.Харкова при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була призначена судова авто технічна експертиза.

Згідно з Висновку судової авто технічної експертизи №2045 ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса від 20.03.2017, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.11 та розділу 33 п/п 2.1 ПДР та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Також Ленінським районним судом м. Харкова в рамках розгляду цивільної справи була призначена судова-автотехнічна експертиза за клопотанням відповідача ОСОБА_2 і в експертної установі за вибором відповідача.

Згідно з висновку Дніпропетровського НДІСЕ №1855-18 від 20.09.2018, в діях водія автомобіля Тойота - ОСОБА_1 , не вбачаються порушення ПДР які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Таким чином суд приходить до висновку про достатність належних та допустимих доказів та доведеність вини водія автомобіля ВАЗ 2121 ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі володів та користувався транспортним засобом, а саме на підставі договору позички транспортного засобу від 19.11.2016.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль яким користується позивач.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно до п.5 ст. 1187 ЦК України «Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого», п.2. цієї ж статті визначає, що «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 , під час ДТП керував автомобілем «ВАЗ 2121» державний номерний знак НОМЕР_1 , то саме у останнього виникає обов`язок цивільної відповідальності перед потерпілим.

На підставі Договору обов`язкового страхування № АЕ/8374425 від 13.03.2013 р. та в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 ВАЗ НОМЕР_1 забезпечено страховим полісом.

24.11.2016 з повідомленням про ДТП, що сталася 22 листопада 2016 року, до страхової компанії звернувся позивач ОСОБА_1 .

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну, потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників ( ст. 3 цього Закону).

Відповідно до ст.5 зазначеного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст.35 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на страхове відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП надає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п.36.2 ст.36 зазначеного Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування та виплата, або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування Страховик зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з обовою, яка має право на отримання відшкодування та повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Проте станом на час розгляду справи власник пошкодженого автомобіля «Тойота Кемрі» НОМЕР_2 - ОСОБА_4 з заявою на виплату страхового відшкодування до страхової компанії не зверталась.

Відповідно до ч.37.1 ст.37 зазначеного Закону «підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування є:

37.1.4 неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого…

Таким чином, зазначеною статтею Закону чітко визначено початок річного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

Враховуючи час події 22.11.2016, та той факт що станом на час розгляду справи, власник пошкодженого автомобіля заяву на виплату страхового відшкодування не надала, то підстави для виплати страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу відсутні.

На підставі викладеного та з урахуванням того, що позивач звернувся з позовними вимогами в яких просить суд стягнути матеріальну та моральну шкоду, а також витрати, солідарно з відповідачів ТДВ «СТ Домінанта» та ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ТДВ «СТ Домінанта» задоволенню не підлягають.

Крім того, позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта» задоволенню не підлягають, оскільки згідно вказаного вище та ст.543, 1190 ЦК України зазначена у позові шкода не була завдана спільними діями відповідачів.

З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу ОСОБА_1 як володільцю та користувачу транспортного засобу «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_2 , останній звернувся до ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження №11595 від 08.12.2016 розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 384 264 грн. 46 коп., вартість відновлювального ремонту Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивач в своїй уточненій позовній заяві просить суд відшкодувати збитки, завдані автомобілю «Тойота Кемрі» НОМЕР_2 , а саме вартість відновлювального ремонту автомобілю згідно з зазначеним висновком №11595.

Також згідно з договором позички транспортного засобу «Тойота Кемрі» та відповідно до пояснень представника позивача, позивач ОСОБА_1 у разі пошкодження транспортного засобу під час ДТП має право пред`являти грошові вимоги щодо відшкодування витрат за ремонт транспортного засобу від свого імені та отримувати відшкодування завданих збитків.

Так, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Також, як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, з урахуванням прав та обов`язків передбачених договором позички транспортного засобу від 19.11.2016, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів понесення реальних збитків (фіскальних чеків покупки запчастин, квитанцій про сплату відновлювальних ремонтних робіт, тощо), у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 на користь саме позивача ОСОБА_1 .

Крім того позивач ОСОБА_1 просить суд солідарно стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Поняття моральної шкоди і порядок її відшкодування визначаються ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України, ст. 22 Закону № 1961-IV, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Як зазначає ОСОБА_1 , внаслідок ДТП позивачу, який не є власником пошкодженого автомобіля, але у якого автомобіль був у повному користуванні, спричинена моральна шкода.

За ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду завдану фізичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, - моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням чи знищенням її майна, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем та його представником у судовому засіданні не були доведені суттєві для вирішення спору обставини, що викладені у позовній заяві, натомість представником відповідачів викладені у позові обставини, що мали б суттєве значення для вирішення спору по суті - спростовувалися, суд дійшов висновку, що відсутні достатні докази та підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки законодавцем визначено обов`язок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність. Так ст. 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, судом встановлено, що водієм ОСОБА_2 було застраховано свою відповідальність відповідно до чинного законодавства, власнику автомобіля Тойота Камрі було надано можливість звернутись за відшкодуванням завданої шкоди внаслідок ДТП, що не заперечується позивачем, однак таким правом власник майна не скористалась.

Як встановлено в судовому засіданні автомобіль Тойота був проданий власником і доказів здійснення ремонту автомобіля суду не надано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:

страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (п. 1.1);

страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (п. 1.2);

потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п. 1.3);

особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4).

ОСОБА_2 свою відповідальність як водія було застраховано згідно поліса з 11.03.2016 по 10.03.2017 року. Розмір відшкодування за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн.

Позивачем ОСОБА_1 до страхової компанії не було надано доказів володіння автомобілем Тойота на законних підставах, а саме договору позички. У зв`язку з чим відмовлено у здійсненні страхового відшкодування. Власник автомобіля ОСОБА_3 до страхової компанії не зверталась.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За вимогами ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такі висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність було викладено Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від попередніх висновків, сформульованих Верховним Судом України.

Таким чином, позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. ст.134, 142 ЦПК України судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 386, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 134-142, 223, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «СТ «Домінанта», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення буде виготовлено 23 червня 2020 року.

Суддя А.М.Гримайло