Провадження № 2/752/2481/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

07.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів до ОСОБА_2 та ОСОБА_4

12.08.2019 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

03.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення коштів в частині позовних вимог до ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач у справі є його сином. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , а 09.08.2014 року, він як батько пообіцяв синові, що у випадку, коли вони з дружиною вирішать стати батьками, надасть їм у позику грошові кошти для придбання житла та речей необхідних для його облаштування, а також автомобіля. На початку 2018 року син повідомив його, що вони з дружиною планують стати батьками і бажають придбати житло. 22.02.2018 року він надав синові позику у розмірі 100 000, 00 дол. США, однак письмово договір позики оформлено в цей день не було, оскільки він перебував в Ісламській Республіці Іран, а син на території України. 05.03.2018 року син придбав квартиру, а у вересні 2018 року у лізинг автомобіль. 05.10.2018 року приїхав на територію України, а 06.10.2018 року уклав з сином договір позики, предметом якого визначено, що позикодавець надав 22.02.2018 року позичальнику позику у розмірі 100 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути вказану позику позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених цим договором, а п. 4.3. договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику при першій нагоді або за вимогою позикодавця у відповідності до законодавства України. У квітні 2019 року у дружини позивача та відповідно матері відповідача сталося погіршення стану здоров`я, пов`язане з онкологічним захворюванням. Позивачу знадобилися кошти для лікування дружини, а тому він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення позики у розмірі 100 000, 00 дол. США. Зазначену вимогу отримано відповідачем 22.04.2019 року, однак станом на час звернення до суду з позовом, кошти не повернуто.

З огляду на викладене вище, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 100 000, 00 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день подачі позову становить 2 559 032, 80 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

03.12.2019 року у судовому засіданні, відповідач подав суду відзив на позов, відповідно до змісту якого повідомив суд, що визнає заявлені до нього вимоги у повному обсязі.

За правилами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У судовому засіданні 07.04.2020 року сторони відсутні.

Представник позивача подав до суду клопотання про завершення розгляду справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені до нього вимоги.

З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, відповідача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі даних.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_2 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики (а.с. 10-11).

Відповідно до п. п. 1.1., 4.3. зазначеного договору, позикодавець надав 22.02.2018 року позичальнику позику у розмірі 100 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути вказану позику позикодавцеві в порядку та на умовах, визначених цим договором, а п. 4.3. договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику при першій нагоді або за вимогою позикодавця у відповідності до законодавства України.

Крім того, 06.10.2018 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 100 000, 00 дол. США (а.с. 15).

Відповідно до вимог ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до змісту розписки та договору позики від 06.10.2018 року, предметом договору були грошові кошти в іноземній валюті - долар США.

За правилами ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що 22.04.2019 року звернувся до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про повернення суми позики у розмірі 100 000, 00 дол. США (а.с. 17).

Однак, зазначена вище вимога залишена відповідачем ОСОБА_2 без виконання.

Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує про невиконання відповідачем умов договору позики, укладеного 06.10.2018 року.

Відтак, зазначені позивачем ОСОБА_1 вимоги про повернення грошових коштів у розмірі 100 000, 00 дол. США, отриманих за договором позики від 06.10.2018 року, які визнані відповідачем ОСОБА_2 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, відповідач ОСОБА_2 має сплатити на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 603, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 189-200, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) грошові кошти за договором позики від 06.10.2018 року в розмірі 2 559 032, 80 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 603, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 2 562 635 (два мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі шістсот тридцять п`ять гривень) 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк