У Х В А Л А

30 червня 2020 року

м. Київ

справа № 461/3698/16

провадження № 61-9294ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М.(суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката постанови та поновлення строку пред`явлення постанови до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 483 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 14 500 грн, конфісковано товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил

ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить видати дублікат постанови Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2016 року про повернення автомобіля марки «Volvo», модель «V40», р/н НОМЕР_1 та поновлення строку для пред`явлення до виконання вищезгаданої постанови суду про повернення автомобіля марки «Volvo», модель «V40», р/н НОМЕР_1 .

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , у відповідності до статті 304 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто, у відповідності до статті 294 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню за правилами та в розумінні статті 294 КУпАП.

18 червня 2020 року ОСОБА_1 , порушення норм статей 388-392, 400, 409 ЦПК України, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить їх скасувати.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За змістом Касаційний цивільний суд, у порядку цивільного судочинства, розглядає судові рішення у цивільних справах.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Предметом касаційного перегляду за скаргою ОСОБА_1 є судові рішення, ухвалені у порядку, визначеному КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Судове рішення, яке ухвалено відповідно до КУпАП не підлягає касаційному оскарженню в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 квітня 2020 рокувідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров