Справа № 310/1962/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

24 березня 2020 року позов був уточнений. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2020 року відкрито провадження у справі.

Так, позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 12 вересня 2017 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97947995 від 20 вересня 2017 року єдиним власником квартири є позивач. У наведеній вище квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, вказані особи були зареєстровані за наведеною вище адресою на прохання рідного брата дружини позивача ОСОБА_5 , оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 між братом дружини позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Вказані особи ніколи не були власниками чи співвласниками цього житлового приміщення та не є членами родини ОСОБА_1 . З березня 2019 року відповідач та її діти не мешкають у квартирі, також відсутні їх особисті речі у приміщенні. Крім того, відповідач не сплачує комунальні послуги та не утримує квартиру. З огляду на викладені обґрунтування позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 15 червня 2020 року на адресу суду надійшла заява про задоволення позовним вимог в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та відмова в частині стягнення судових витрат. Крім того, позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 та законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не прибула. Згідно заяви від 15 червня 2020 року просила справу розглянути без її участі. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог з урахуванням їх уточнення.

Приймаючи до уваги уточнення позовних вимог позивачем, заяви сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі - продажу на квартиру від 20 вересня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-14).

У наведеній вище квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вбачається з довідки КП «Житлосервіс -2 А» за № 198 від 02 березня 2020 року (а.с.16).

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

З довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради вбачається, що відповідач ОСОБА_2 та її малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , фактично не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 . (а.с.17)

Таким чином, судом встановлено що відповідач ОСОБА_2 та її малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстровані у житловому приміщенні, але з березня 2019 року за наведеною адресою не мешкають, витрати по сплаті комунальних послуг не несуть, майно не утримують.

В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежити у його здійсненні.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені у ст. 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач та її малолітні діти не проживають у житловому будинку, а у свою чергу ОСОБА_2 визнала позов, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 391, 386 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя Н. М. Дубровська