Провадження № 2/263/656/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов позов ОСОБА_1 , в якому вона просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 7 421 грн. 43 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 вересня 2015 року і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 635 доларів США, що еквівалентно 164 137 грн. 29 коп. за період з 08 вересня 2015 року по 04 листопада 2019 року; допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Вимоги позову мотивовані тим, що 18 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений шлюб, під час якого у сторін наридалася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірваний. При сплаті відповідачем аліментів у сумі 300 доларів США на місяць, забезпечується рівність при спільному обов`язку утримання дитини. Крім цього, відповідач є здоровим. Працює моряком, що свідчить про його матеріальну забезпеченість та іншим особам аліментів не сплачує, стягнень з відповідача за виконавчими листами не проводиться. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 150, 182, 184, 191 СК України, позивач просила вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити.

Також, враховуючи, що відповідач аліменти не сплачував, жодної матеріальної допомоги не надавав, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з лікуванням та розвитком дитини, що підтверджується медичною випискою, договором про надання платних послуг, довідкою про додаткову освіту, договором школи моделей, тому, посилаючись на положення ст. 185 СК України, позивач просила стягнути указаний розмір додаткових витрат на дитину за період з 08 вересня 2015 року по 04 листопада 2019 року.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими вимогами, на електронну адресу суду направив заперечення на позов.

У силу вимог ч. 4 ст. 178, ч. 3 ст. 180, ч. 4 ст. 183 ЦПК України заперечення відповідача повернуті ОСОБА_2 , оскільки до таких не долучені докази направлення його стороні позивача, тому судом вони не досліджуються як обставини на спростування доводів позову.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначені судові засідання, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позову, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 січня 2020 року витребувано у ТОВ «Акомарін (Одеса)» та ТОВ «Морське агентство «Україна» копії контрактів, укладених за період з 01 вересня 2015 року по жовтень 2019 року з ОСОБА_2 , а також довідки про його заробітну плату за указаний період.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2020 року відмовлено у прийнятті відзиву на позов ОСОБА_2 у даній цивільній справі та повернуто його відповідачу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилися, попередньо ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, його неявка відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребуваних судом, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину за минулий період.

Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про народження від 07 вересня 2011 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинений актовий запис № 1068, батьками є: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний шлюб.

Відповідно до договору про надання платних послуг від 21 листопада 2017 року № 21-51, укладеного між ОСОБА_8 (замовник), яка діє в інтересах ОСОБА_9 , та ТОВ «Грація» (виконавець), останнє зобов`язалося надати платні послуги з проведення групових фізкультурно-оздоровчих занять з художньої гімнастики, а замовник оплатити надані послуги. Вартість послуг становить 2 500 рублів на місяць.

Згідно з фотокопіями квитанцій на департамент фінансів м. Єкатеринбургу сплачено 3 009, 80 рублів, 2 579,60 рублів та 250 рублів.

Відповідно до довідки ІП ОСОБА_10 від 27 вересня 2019 року ОСОБА_3 навчається у центрі додаткової освіти на курсах англійської мови.

Згідно з договором про надання консультативних послуг, тренінгу та підготовки у Школі моделей від 07 вересня 2019 року, укладеного між ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , та Школою моделей, остання взяла на себе зобов`язання з консультації, тренінгу та підготовки у даній Школі моделей дитини ОСОБА_4 . Вартість послуг становить щомісячно у розмірі 4 500 рублів.

Відповідно до послужної книжки моряка від 14 червня 2011 року № 0098386 ОСОБА_2 є моряком.

Згідно з листом ТОВ «Акомарін (Одеса)» від 13 лютого 2020 року № 05-13/2020, між указаним товариством та ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном. Період послуг з 30 вересня 2014 року по 23 березня 2016 року. На підставі указаного договору у подальшому між ОСОБА_2 укладений трудовий контракт з іноземною компанією Stolt Tankers B.V. (Headquarters Office). Товариство не є роботодавцем ОСОБА_2 та не володіє запитуваною судом інформацією. Отже, у товариства відсутні копії контрактів та довідка про заробітну плату ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2015 року по жовтень 2019 року.

На виконання ухвали суду надійшов лист від ТОВ «Морське агентство «Україна» від 10 лютого 2020 року № 190019/2020, відповідно до якого ТОВ «Морське агентство «Україна» є лише посередником у працевлаштуванні моряків на судна іноземних судновласників та відповідно не перебуває у трудових відносинах з моряками, не нараховує та не виплачує їм заробітну плату, не володіє інформацією про суми, що фактично виплачені морякам. ОСОБА_2 отримані посередницькі послуги щодо працевлаштування в періоди: з 07 липня 2017 року по 14 листопада 2017 року на посаді матроса другого класу; з 19 квітня 2018 року по 29 серпня 2018 року на посаді матроса другого класу; з 21 листопада 2018 року по 12 травня 2019 року на посаді матроса першого класу; з 23 серпня 2018 року по 27 січня 2020 року на посаді матроса першого класу. ОСОБА_2 дійсно працював за посередництва даної компанії на суднах іноземного судновласника у вказані періоди. Базова заробітна плата матроса першого класу становить 738 Євро, другого класу 545 Євро.

Так, проводячи оцінку поданих сторонами доказів, необхідно дійти висновку, що ОСОБА_2 в указаний період працював моряком та під час виконання цієї роботи відомості про отримання ним доходу відсутні.

У передбаченому порядку ці обставини не спростовані, тому суд вважає їх встановленими та доведеними у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України.

Предметом спору (зміст вимог) є стягнення аліментів з 08 вересня 2015 року і до повноліття дитини та стягнення додаткових витрат на дитину за цей період.

Мотиви суду.

Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підставу позову з тим, що сплата аліментів у сумі 300 доларів США на місяць забезпечить рівність при несені обов`язку на утримання дитини, а також відповідач здоровий, працює моряком, що свідчить про його матеріальну можливість.

Відповідач, у передбаченому законом порядку, не представив суду відзиву на позов.

Проводячи оцінку представлених доказів, суд враховує те, що відповідач у період з 2015 року по 2019 рік у середньому 37 місяців працював матросом як першого, так і другого класів за контрактами на суднах іноземного походження, де базова заробітна плата становить 545 738 Євро, що свідчить про стабільне його матеріальне становище, доказів незадовільного стану його здоров`я матеріали справи не містять, як і відсутні дані про наявність у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, яких він зобов`язаний утримувати, а також відсутність інших обставин, що мають значення для визначення розміру аліментів, приймаючи відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я дитини та відсутність відомостей про матеріальний стан матері, з якою проживає дитина, виходячи із принципу рівності обов`язків батьків на утримання своєї дитини, суд вважає, що необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде 5 000 грн., які у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України підлягають стягненню від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів у твердій грошові сумі не визначає можливості їх стягнення з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки у силу вимог статті 184 СК України вони щорічно підлягають індексації відповідно до закону, тому вимога в частині визначення прожиткового мінімуму у даному випадку безпідставна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Щодо аргументів позивача про необхідність стягнення аліментів в іноземній валюті доларах США, то відповідно до вимог статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Положення Сімейного кодексу України не передбачають випадків і порядку використання іноземної валюти при стягненні аліментів, тому суд вирішує спір у межах грошової одиниці України гривні, оскільки як зазначено вище суд вирішує спір про стягнення аліментів, а не питання про валюту зобов`язання та його виконання (ст. ст. 524, 533 ЦК України).

Позивач заявила також вимог про стягнення аліментів за період з 08 вересня 2015 року по 04 листопада 2019 року, тобто за минулий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Як підставу для стягнення аліментів за минулий період позивач наводить те, що сім`я розпалася, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні та після розлучення відповідач припинив надавати позивачу допомогу на виховання їхньої доньки.

Однак, доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не представлено, наслідком чого, за умови недоведеності цих обставин, є ухвалення у цій частині рішення на користь протилежної сторони.

Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступних норм матеріального права та відповідно установлених обставин.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Як підставу для стягнення додаткових витрат на дитину, позивач наводить наступні аргументи про: медичну виписку, перелік медичних послуг та квитанцію на суму 5 098 російських рублів; договір про надання платних послуг з проведення групових фізкультурно-оздоровчих занять з художньої гімнастики та квитанцію на суму 2 500 російських рублів, що за два роки складатиме 6 341 долар США; довідку про курси англійської мови на загальну суму 4 640 російських рублів; договір із Школою моделей з оплатою 4 500 російських рублів на місяць.

Згідно з вимогами ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З приводу настання негативних наслідків у разі не доведення тих чи інших обставин судом наголошено вище.

Що стосується доводів про медичне обстеження, перелік медичних послуг та квитанцію на суму 5 098 російських рублів, то суду таких доказів не представлено, у зв`язку з чим суд у відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України вважає ці доводи припущеннями та відхиляє їх як правову підставу для стягнення додаткових витрат на дитину.

Надаючи оцінку договору про надання платних послуг з проведення групових фізкультурно-оздоровчих занять з художньої гімнастики та доводи про квитанцію на суму 2 500 російських рублів, що за доводами позивача за два роки складатиме 6 341 долар США, суд виходить з того, що у договорі лише зазначено про вартість послуг 2 500 російських рублів, при цьому жодних даних про сплату цих витрат на користь ТОВ «Грація» позивачем суду не представлено (долучені до справи три квитанції вказують на оплату: за дитячий садок у розмірі 2 980 та 2 579 російських рублів; індивідуальному підприємця ОСОБА_11 250 російських рублів). Отже, позивач ОСОБА_1 жодних доказів сплати нею коштів за відвідування донькою спортивної секції з художньої гімнастики суду не надала, у зв`язку із чим необґрунтованим є довід позивача про доведеність факту понесення нею додаткових витрат на дитину в цій частині.

Надаючи оцінку довідці про курси англійської мови, суд виходить з того, що така не містить жодних відомостей про вартість цих послуг та відповідно здійснення їх оплати, тому і в цій частині додаткові витрати позивачем не доведені.

Щодо договору із Школою моделей, то матеріали справи також не містять доказів сплати позивачем коштів на її відвідування (проаналізовані квитанції датовані 2017 роком, а договір із Школою моделей укладений від 07 вересні 2019 року), у зв`язку з чим і ці доводи позивача є необґрунтованими.

Отже, позивач мотивувала підставу позову вищевказаними письмовими доказами, не звернувши уваги на те, що вони не містять інформації про предмет доказування (про фактичне понесення позивачем додаткових витрат та їхній розмір). Враховуючи недоведеність позивачем підстав для стягнення на її користь додаткових витрат на дитину, вимога ОСОБА_1 про стягнення цих додаткових витрат задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із мінімальної ставки судового збору, яка повинна бути сплачена, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 140, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76 81, 89, 141, 263 265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щорічно, починаючи з 04 листопада 2019 року та до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду виготовлений 22 червня 2020 року.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку відсутні;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , засоби зв`язку відсутні.

Суддя О.М. Музика