Провадження №2/521/836/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Манюка Д.В., Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька в якому просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України до Республіки Сербія, місто Белград, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 терміном на один рік з моменту ухвалення рішення.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24 серпня 2018 шлюб між сторонами було розірвано, малолітня дочка залишилась проживати з матір`ю. З 14 липня 2019 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що її чоловік - ОСОБА_4 з червня 2019 року почав працювати у місті Белград Республіки Сербія, тому виникла необхідність спільного проживання з дочкою у Республіці Сербія. Вказує, що разом із чоловіком провели роботу щодо улаштування малолітньої дочки до навчального закладу, забезпечивши останню комфортними умовами навчання. ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, позитивно характеризується на роботі та бере на себе зобов`язання фінансувати та оплачувати всі витрати необхідні для позивача та її дочки. Позивач зазначає, що зверталась до відповідача з проханням надання дозволу на тимчасовий виїзд дочки за межі території України, проте її звернення залишились поза увагою.

27 січня 2020 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що вимоги позивача суперечать правам та інтересам дитини, порушують право відповідача як батька на участь у житті дитини та спілкування з нею, та виїзд дочки за межі території України на один рік призведе до того, що відповідач не зможе брати безпосередньої участі у її вихованні, проводити разом час та дозвілля. Крім того зазначив, що виїзд дитини на рік до іншої країни та неузгодженість питання щодо продовження нею шкільної освіти призведе до порушення права доньки на отримання загальної середньої освіти та може негативно вплинути на її всебічний та гармонійний розвиток. Окрім цього, відповідач вважає, що виїзд дитини за кордон на такий тривалий термін мотивований, в першу чергу, не інтересами дитини, а бажанням позивача проживати разом з своїм теперішнім чоловіком. Також вважає, що позивачем не надано гарантій повернення дочки на територію України після спливу часу, на який позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

ОСОБА_1 та її представник у відкритому судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у відкритому судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у відкритому судовому засіданні вирішення питання щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька залишила на розсуд суду, просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок надання дозволу на виїзд дитини за межі України та регулюються Главою 13 Розділу ІІІ СК України, та Главою 22 ЦК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Малиновського районного шлюбу від 21 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

Встановлено, що у шлюбі у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), яка після розірвання шлюбу між сторонами залишилась проживати з позивачем.

Судовим наказом з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ј доходу (заробітку) відповідача до досягненням дитиною повноліття (а.с. 6).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яку ратифіковано ВРУ 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Також п.п. 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків, за відсутності згоди другого з батьків, на підставі рішення суду, може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

У Постанові від 04.07.2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 235/139/16-ц (№ 6-15цс17), згідно з якою пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини.

У своїй Постанові від 04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та навчальним закладом «Першою міжнародною Російською школою ім. В. Терешкової» укладено договір від 06.03.2020 року про зарахування учня, відповідно до якого, малолітня дочка сторін - ОСОБА_3 зарахована до вказаного навчального закладу, починаючи з третього класу 2020/2021 навчального року (а.с. 144-152).

Встановлено, що чоловік позивача - ОСОБА_4 винаймає квартиру в місті Белград, яка АДРЕСА_1 . З договору оренди вбачається, що орендавець орендує квартиру для двох дорослих та однієї дитини, орендна плата становить 300 Євро на місяць, договір укладений на обмежений термін не менше 12 місяців, який починається з 04 червня 2019 року (а.с. 17).

Із заяви ОСОБА_4 , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Полянським В.М. вбачається, що останній гарантує фінансування та оплату всіх витрат пов`язаних з поїздкою за кордон до Республіки Сербія, місто Белград, ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20). Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, та його середній заробіток становить приблизно 1500 Євро, що в еквіваленті становить приблизно 45000 гривень. Крім того, враховуючи те, що у ОСОБА_3 двоє працездатних батьків, а обов`язок по утриманню дитини лежить на кожному з них, суд вважає, що дочка сторін отримуватиме рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відкритому судовому засіданні в присутності спеціаліста-психолога ОСОБА_5 було допитано малолітнього свідка - ОСОБА_3 , з показань якої судом встановлено, що дитина бажає проживати у повноцінній сім`ї, разом із матір`ю та батьком. Встановлено, що дитині не подобається теперішнє місце навчання, та вона не проти його змінити. Відносини з відчимом - ОСОБА_4 у дитини добрі. На питання, чи бажає вона їхати разом із матір`ю та відчимом до Республіки Сербії відповідає згодою.

Зі пояснень спеціаліста-психолога ОСОБА_5 також встановлено, що малолітня ОСОБА_3 вважає своєю сім`єю саме матір - позивача по справі та її чоловіка - ОСОБА_4 .

Таким чином, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві спростовуються матеріалами справи та показаннями дитини.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що малолітня дочка сторін проживає з матір`ю, яка разом із чоловіком забезпечує їй повний і гармонійний розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, враховуючи думку малолітньої ОСОБА_3 та позицію спеціаліста-психолога Чернеги Віталія Васильовича, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі території України до Республіки Сербія, місто Белград, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 терміном на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з цим суд зазначає, що дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі території України без згоди батька не позбавляє останнього права брати участь у вихованні та житті дитини, відвідувати її та спілкуватись.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268, ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 154, 155, 157, 180 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 13 січня 2012 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , за участю третіх осіб: Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, , адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, Служби у справах дітей Одеської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Косівська, 2-Д про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі території України до Республіки Сербія, місто Белград, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 терміном на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Шевченківським ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 13 січня 2012 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.

Суддя: Ю.В. Тополева