Дата документу 23.06.2020
Справа № 334/1191/20
Провадження № 2/334/2299/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 позивачка звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , якому на праві власності належали особисті речі та 13/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ).

За життя батько заповіту не склав. Спадкоємцями після його смерті були вона та її рідний по батькові брат ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину, на підставі того, що разом з батьком мешкав за однією адресою на час смерті останнього, тому спорів про спадкове майно с братом не було.

Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала шлюб з громадянином Швеції ОСОБА_4 , та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». В подальшому виїхала на постійне місце проживання до Швеції, де ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_7 та мешкає на теперішній час.

У січні 2020 року, мати позивачки ОСОБА_8 , яка була колишньою дружиною ОСОБА_9 дізналася від сусідки по дому брата ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3 (брат позивачки) протягом тривалого часу відсутній в домі і можливо помер.

У зв`язку з вказаним, ОСОБА_8 яка діяла в інтересах своєї дочки позивачки по справі 17.01.2020 року звернулась до відділу Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Запорізькій області, щоб дізнатись чи дійсно помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20.01.2020 року вона отримала підтвердження смерті брата (свідоцтво про смерть), з якого слідувало, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тому, саме 20.01.2019 року позивачці стало відомо про те, що її брат ОСОБА_3 помер.

24.01.2020 року ОСОБА_8 звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В.

28.01.2020 року приватний нотаріус видала постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , оскільки пропущено строки для прийняття спадщини.

У зв`язку з тим, що позивачка не знала про раптову смерть свого брата, а також через те, що вона знаходилась за кордоном, а саме у Швеції, у встановлений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті брата вона не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину, у зв`язку з чим у позові просила встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили, оскільки вважає, що її необізнаність про раптову смерть брата і перебування її за кордоном на час смерті останнього є поважною причиною для встановлення такого строку.

У судове засідання заявниця та її представник адвокат Білицький Є.М. не з`явилися. Адвокат подав заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав та на заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, за згодою представника позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.280 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Запоріжжі та у свідоцтві про її народження, серії НОМЕР_1 , виданому повторно 17.11.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Крім позивачки у ОСОБА_2 був ще син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 15.01.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2 , якому на час смерті належали 13/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується долученими до позову копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 15.01.2020 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.1982 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі № 6391.

Спадкоємцями після його смерті відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України є діти: позивачка по справі ОСОБА_11 та її брат по батькові ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на час смерті батька ОСОБА_2 мешкав разом зі спадкодавцем за однією адресою, то він вважається таким, що автоматично прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку не заявить про відмову від неї.

З пояснень позивачки, не спростованих учасниками процесу, вона знала, що брат ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після батька шляхом проживання з ним та будучи зареєстрованим у спадковому будинку, тому спорів про спадкове майно з братом у неї не було. До того ж, 20.06.2014 року вона у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції уклала шлюб з громадянином Швеції ОСОБА_4 , після укладення якого змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого 20.06.2014 року.

В подальшому, позивачка виїхала на постійне місце проживання до Швеції.

Після виїзду за кордон позивачка втратила контакти з братом ОСОБА_3 , родинні відносини не підтримувала.

ОСОБА_11 у позові зазначила, що у січні 2020 року її мати ОСОБА_8 дізналася від сусідки по дому брата ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3 (брат позивачки) протягом тривалого часу відсутній в домі і можливо помер.

У зв`язку з вказаним ОСОБА_8 , яка діяла в інтересах своєї дочки - позивачки по справі, 17.01.2020 року звернулась до відділу Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Запорізькій області, щоб дізнатись чи дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер .

20.01.2020 року у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області було отримано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_4 від 15.01.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З вказаного вбачається, що позивачка про смерть свого брата ОСОБА_3 дізналася саме 20.01.2019 року.

З метою належного оформлення спадкового майна ОСОБА_8 , яка діяла в інтересах своєї дочки, 24.01.2020 року звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. з заявою про прийняття спадщини.

Проте, 28.01.2020 року приватний нотаріус у Листах №15/01-16 та 16/01-16 від 28.01.2020 року повідомила, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 необхідно відмовити, оскільки позивачкою як спадкоємцем пропущено строки для прийняття спадщини, встановлені ст.1269 ЦК України. Згідно вказаних документів, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 ніхто до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звертався, а тому жодних дій державним нотаріусом щодо повідомлення спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі про відкриття спадщини не здійснювались.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що про смерть брата позивачка дізналася лише у 20.01.2020 року, а тому вважає, що вказана її необізнаність є поважною причиною недотримання встановлених законом строків прийняття спадщини та зважаючи на відсутність інших осіб, які претендують на спадщину, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_11 додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (ІПН НОМЕР_5 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.