Провадження № 22-ц/810/269/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Орлова І.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання: Сінько А.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Сєвєродонецька міська рада в особі Виконавчого комітету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2

за участю позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник адвокат Касєнкова Інна Олександрівна

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі судді Бароніна Д.Б. у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Сєвєродонецької міської ради в особі Виконавчого комітету про визнання протиправними і скасування деяких абзаців рішення виконавчого комітету та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради в особі виконавчого комітету про визнання протиправними і скасування абз. 1.2.3 п.п. 1.2 п. 1, п. 2 рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 19.08.2019 року №952 «Про зняття громадян з квартирного обліку» та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.1987 року позивач була зарахована на квартирний облік до загальної черги для отримання постійної житлової площі у м. Сєвєродонецьку. Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона виховувала без батька, у зв`язку з чим набула статус одинокої матері. У 1995 році на підставі рішення виконкому № 2105 від 21.11.1995 ОСОБА_3 було надано кімнату АДРЕСА_1 , про що видано ордер на житлову площу в гуртожитку у складі сім`ї 2 особи: позивач та її донька ОСОБА_2 . У вказаному гуртожитку вона проживає постійно. З 07.06.1995 позивача було зараховано до списку громадян, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, як одиноку матір, до складу сім`ї включено дві особи, яких відповідно до законодавства органи місцевого самоврядування мали забезпечити житлом. У першочерговому списку квартирного обліку станом на 01.01.2018 року, що розміщений на офіційному веб-сайті Сєвєродонецької міської ради, позивач перебувала під порядковим номером 373 із зазначенням пільги «одинока мати» із кількістю членів сім`ї дві особи. 19.08.2019 року виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради було прийнято рішення № 952, підпунктом 1.2.2 п. 1.2 розділу першого якого вирішено виключити зі складу сім`ї позивача доньку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Пунктом другим вказаного рішення позивача виключено з першочергового списку у зв`язку із втратою пільги «одинока мати», склад сім`ї дві особи. Її залишено у загальній черзі складом сім`ї одна особа. Позивач вважає оскаржуване рішення в цій частині незаконним, адже така підстава зняття з квартирного обліку як втрата пільги «одинока мати» не передбачена ч. 1, 2 ст. 40 ЖК УРСР. Донька позивача належить до членів її сім`ї, веде з нею спільне господарство та проживала на території Автономної Республіки Крим у зв`язку із навчанням. Реєстрація доньки позивача у містах Ялта та Київ є тимчасовою, у зв`язку із чим її донька не втрачала право користування кімнатою АДРЕСА_2 . Видача довідки про склад сім`ї без зазначення в ній доньки не позбавляє її права користування квартирою. Крім того, сім`ї одиноких матерів не втрачають права першочергового одержання жилих приміщень і у випадку, коли після взяття сім`ї на облік діти досягнуть повноліття.

За таких обставин, позивач просить суд визнати протиправними і скасувати абз. 1.2.3 п.п. 1.2 п. 1, п. 2 рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 19.08.2019 року №952 «Про зняття громадян з квартирного обліку» та зобов`язати відповідача відновити перебування позивача у першочерговому списку квартирного обліку із зазначенням пільги «одинока матір» із кількістю членів сім`ї дві особи з урахуванням часу на взяття на такий облік.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. На думку скаржника, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначає, що відповідачем порушено «Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», оскільки доказів на підтвердження виїзду її доньки на постійне місце проживання до іншого населеного пункту позивачем не надано. Реєстрація доньки у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 є тимчасовою. У зв`язку з анексією Автономної Республіки Крим, донька переїхала до м. Київ з метою продовження навчання та отримала статус внутрішньо переміщеної особи. За таких обставин, на думку скаржника, підстав вважати, що донька виїхала на інше постійне місце проживання немає. Оскільки позивач разом з донькою була вселена на підставі ордеру до гуртожитку в АДРЕСА_4 сім`ї АДРЕСА_5 особи, то донька не виселялася з нього в добровільному порядку і відповідно не втратила право користування даною житловою площею. Окрім того, ніяких повідомлень про внесення змін в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, позивач не отримувала. В порушення умов «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», ОСОБА_2 не було запрошено на засідання комісії житлових питань при міськвиконкомі, на якому розглядалося питання про зняття з квартирного обліку. Скаржник також вважає, що зняття з квартирного обліку через втрату пільги «одинока мати» не передбачено ст. 40 ЖК України, а тому рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради від 19.08.2019 року в частині зняття позивача з першочергового квартирного обліку є протиправним.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, причин неявки до суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всеобічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 952 «Про зняття громадян з квартирного обліку» від 19 серпня 2019 року про виключення ОСОБА_7 з першочергового списку у зв`язку з втратою пільги «одинока мати» є правомірним, оскільки донька позивача обґрунтовано вважається такою, що виїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту та вибула зі складу сім`ї позивача.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ., що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 03.03.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.1994 Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сватове, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком записаний ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_3 .

З копії ордеру на житлову площу у гуртожитку серії н №12, виданого виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради на підставі рішення №2105 від 21.11.1995, вбачається, що ОСОБА_3 , надано право на зайняття з сім`єю 2 особи житлової площі у гуртожитку по АДРЕСА_6 , площею 33,3 кв. м. Склад сім`ї: ОСОБА_3 , 1962 р.н., та донька ОСОБА_2 , 1994 р.н.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради №1/5346 від 05.09.2019, ОСОБА_3 значиться на обліку в Сєвєродонецькому УПСЗН і отримує допомогу на дитину одинокої матері. Дитина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Період призначення: з 01.01.2003 по 31.12.2015.

Згідно з копією листа Відділу обліку та розподілу житлової площі Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №179 від 30.05.2002 ОСОБА_3 повідомлено, що вона перебуває на квартирному обліку при виконкому у загальній черзі з 04.11.1987 за №1045 та у списку першочерговиків по пільзі одинокої матері з 07.06.1995 за №573 складом сім`ї 2 особи: вона і донька, 1994 р.н. Мешкають у гуртожитку без зручностей по АДРЕСА_4 , займають 2 кімнати житловою площею 33,3 кв.м.

У відповідності до копій довідок про склад сім`ї Відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради №38718 від 10.12.2018 та № 22722 від 09.10.2019 станом на 10.12.2018 та на 09.10.2019 відповідно за адресою: АДРЕСА_6 з 22.12.1995 зареєстрована одна особа ОСОБА_3 .

Згідно пп. 1.2.3 п. 1.2, п. 2 копії рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 952 від 19.08.2019 знято з квартирного обліку по загальній черзі та виключено з першочергового списку зі складу сім`ї ОСОБА_3 дочку ОСОБА_2 . Одинока мати. У зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Виключено з першочергового списку ОСОБА_3 у зв`язку із втратою пільги. Залишено у загальній черзі з 04.11.1987 року ОСОБА_3 складом сім`ї одна особа.

Відповідно до копії довідки РВУЗ «Кримський гуманітарний університет» (м. Ялта) від 03.04.2012 ОСОБА_9 мешкає у гуртожитку КГУ № 2 за адресою АДРЕСА_7 АДРЕСА_3 .

08.12.2015 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка, в особі ректора Губенського Л.В. та ОСОБА_2 укладено договір № 2882 про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка. Термін дії договору з 01.09.2015 по 30.06.2016.

Згідно з копією довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка №016/361 від 25.12.2015 ОСОБА_2 є студенткою 4 курсу освітнього рівня «бакалавр», денної форми навчання факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка з 01.09.2015. Закінчує навчання 30.06.2016.

З копії довідки від 03.08.2015 №, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що ОСОБА_2 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 та перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_8 . Разом з тим, вказана довідка містить штамп від 04.08.2015 про реєстрацію місця перебування за адресою: АДРЕСА_9 .

Згідно з копією довідки від 16.05.2019 №3008-, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 та фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_11 .

Статтею 34 ЖК України визначено підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, а саме: визначено підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 36 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Статтею 43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до ст. 45 ЖК УРСР у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов, зокрема, матерям, яким присвоєно звання "Мати-героїня", багатодітним сім`ям, сім`ям, що виховують дітей з інвалідністю, і одиноким матерям (батькам).

Відповідно до ст. 40 ЖК УРСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Згідно із п.2 ч.3 ст.71ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідно зі ст. 60 ЖК УРСР правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Пунктами 1, 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській СРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (далі Правила), передбачено, що ці правила регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання. Жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно із п. 15 Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил.

Умова про реєстрацію місця проживання, передбачена в абзаці першому цього пункту, не поширюється на громадян, тимчасово відсутніх у даному населеному пункті, якщо за ними за законом зберігається жиле приміщення.

Відповідно до п.44 Правил у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку: багатодітним сім`ям (які мають у своєму складі трьох і більше дітей) і одиноким матерям. Вказані сім`ї не втрачають права першочергового одержання жилих приміщень і у випадку, коли після взяття сім`ї на квартирний облік діти досягнуть повноліття.

Згідно п. 28 Правил, зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідно до п. 27 Правил громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Пунктом 26 Правил визначено, що громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті.

Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік;

6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскаржуване рішення відповідача в частині позивача та третьої особи, як вбачається з його змісту та змісту пояснень представника відповідача, ґрунтується на тому, що донька позивача ОСОБА_2 підлягала зняттю з квартирного обліку у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання з міста Сєвєродонецька до іншого населеного пункту, внаслідок чого донька перестала входити до складу сім`ї позивача і позивач втратила статус одинокої матері в розумінні ЖК УРСР та Правил.

Аналізуючи зазначені норми права, обставини справи, які мають значення для її вирішення, наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що реєстрація третьої особи у м.Ялта мала тимчасовий характер, та переїзд її до м. Києва і набуття статусу внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_11 ., неможливо вважати виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту в розумінні ч. 2 ст. 40 ЖК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради не було законодавчо встановлених підстав для виключення позивача ОСОБА_3 з першочергового списку у зв`язку з втратою пільги, оскільки доказів на підтвердження виїзду ОСОБА_2 на постійне місце проживання до іншого населеного пункту відповідачем не надано, тому рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 952 від 19.08.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині абзацу 1.2.3 п.п. 1.2 п.1 та п. 2.

Отже, позов ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим й підлягає задоволенню.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принцип "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді.

Термін «житло» в тлумачення Європейського суду з прав людини означає переважно місце, де особа мешкає на постійній основі, проте, цей термін може поширюватись і на місце, де особа мала твердий намір мешкати.

У статті 8 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, у даному випадку рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням принципу справедливого судочинства - дотримання справедливої рівноваги між інтересами сторін у справі, непропорційним втручанням державних органів у право позивача на першочергове отримання житла як одинокої матері.

Згідно із ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник адвокат Касєнкова Інна Олександрівна задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_6 до Сєвєродонецької міської ради в особі виконавчого комітету про визнання протиправними і скасування деяких абзаців рішення виконавчого комітету та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати абзац 1.2.3 п.п. 1.2 п.1 та п. 2 рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 19.08.2019 року № 952 «Про зняття громадян з квартирного обліку».

Зобов`язати Сєвєродонецьку міську раду в особі виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області поновити ОСОБА_10 у першочерговому списку із зазначеним пільги «одинока мати» із кількістю членів сім`ї - дві особи з урахуванням часу взяття на такий облік.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради в особі Виконавчого комітету (бул-р Дружби Народів, 32 А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.

Повний текст постанови складено - 26 червня 2020 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: І.В. Орлов

М.В. Назарова