Єдиний унікальний номер справи 242/479/20
Номер провадження 2/235/1352/20
У Х В А Л А

(про залишення позовної заяви без руху)

09 червня 2020 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Клікунова А.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Селидівського міського суду Донецької області, державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори Доценко Ольги Вікторівни, лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» Волобуєвої Марії Володимирівни про оскарження заповіту, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 червня 2020 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали вказаної позовної заяви за підсудністю, визначеною ухвалою Донецького апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 26, ч. 6 ст. 31 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , встановлюю, що позовна заява подана з порушенням ст. 175 ЦПК України.

І. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Сторонами в цивільній справі є позивач та відповідач. Відповідач - це особа, яка вступає у процес або притягується судом до участі у справі за вказівкою і вимогою позивача за порушення, невизнання або оспорення його прав. При цьому слід зазначити, що порушення прав позивача з боку відповідача - це лише припущення позивача, яке проходить всебічну перевірку судом під час розгляду справи. Виходячи із загальних засад діючого цивільного процесуального законодавства, позов у матеріальному змісті - це вимога до суду, яка стосується тих претензій, які пред`являються до особи, яка порушує або оспорює права позивача.

Предметом позову є вимога про оскарження заповіту шляхом скасування, підстави - складання заповіту особою, яка не мала на це права (за психічним станом заповідач був недієздатною особою); складання заповіту з порушенням вимог щодо його оформлення (спадкодавець розпорядився неруховим майном, яке є спільною сумісною власністю).

ОСОБА_1 позов пред`являє до - Держави Україна в особі Селидівського міського суду Донецької області, державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О.В., лікаря-психіатра КНП «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» Волобуєвої М.В., при цьому жодних самостійних вимог до визначених відповідачів не пред`являється, не зазначаються доводи про допущення вказаними особами прав позивача.

За змістом ст. ст. 51, 174 ЦПК України визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду (правова позиція Великої Палати ВС у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, постанова від 17.04.2018 року).

З урахуванням вищевказаного, в позовній заяві підлягає зазначення з посиланням на норми права відомості (доводи) про конкретні порушення відповідачами, які можуть знаходиться в причинному зв`язку з підставами зазначеними ОСОБА_1 для скасування оскаржуваного заповіту. При цьому, позивач не позбавлений здійснити уточнення суб`єктного складу відповідачів.

ІІ. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права (у разі його порушення, невизнання або оспорювання) та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивач ОСОБА_2 оскаржує та просить скасувати заповіт, посвідчений 02.03.2017 року державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори за реєстраційний номером 314. Аналіз змісту глави 85 ЦК України свідчить, що у цивільному законодавстві не передбачено можливості скасування заповіту за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. Право скасувати заповіт належить лише заповідачу (статті 1254 ЦК України). Тоді як за позовом заінтересованої особи суд може визнати визнає заповіт недійсним. Такий висновок узгоджується з правовою позицією (Верховного суду у справі № 2-1201/2005 від 28.11.2018 року). За таких обставин, суд зазначає про необхідність позивачу визначити спосіб захисту порушеного, за його переконанням, права.

ІІІ. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Звертаючись до суду з позовом про оскарження заповіту ОСОБА_1 посилається, що розпорядженням спадкодавця (заповідача) порушуються права та інтереси позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт може бути оскаржений і визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи. Законом прямо не визначено, хто відноситься до цієї категорії, проте згідно з судовою практикою заінтересованою особою може визнаватися виключно особа, суб`єктивні спадкові права якої порушені у зв`язку із вчиненням заповіту, зокрема, спадкоємець за законом. Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яким на випадок своєї смерті залишено заповіт, правочинність якого наразі оскаржується позивачем. Разом з тим, доказів родинних відносин позивача зі спадкодавцем до позову не долучено.

З огляду на предмет спору та обраний спосіб захисту порушених прав, позивач повинен викласти обставини та надати докази того, що ним прийнято спадщину за законом після смерті батька, з зазначенням способу прийняття, чим обґрунтувати своє спадкове право на захист, а саме, що існування заповіту створює йому перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я. В іншому випадку, позовна заява може сприйматись як штучно створений спір.

ІІІ. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. При цьому, згідно ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. В супереч вказаного, додані до заяви документи (копії) не засвідчено у визначеному ст. 95 ЦПК України порядку (підписом із зазначенням дати такого засвідчення), - що нівелює доказову силу наданих документів та ставиться під сумнів підтвердження наявності у позивача оригіналів доказів (п. 8 ч. 3 ст. 75 ЦПК України).

Суддя наголошує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, в кожному випадку заявник (позивач) при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя, постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_2 без руху, звертає увагу, що про недоліки позову (невідповідність ст. 175 ЦПК України) також було зазначено Селидівським міським судом Донецької області в ухвалах від 04.02.2020 року, та від 24.02.2020 року. Враховуючи вказане, з метою гарантування права на справедливий судових захист та не допущенням обмеження права доступу до правосуддя, - суддя вважає за необхідне проінформувати позивача про наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст.15ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. При цьому, право на безоплатну правову допомогу гарантується Конституцією України. Кожен може отримати правову консультацію щодо того, як діяти для вирішення своєї життєвої проблеми. Громадяни, які не мають можливості самостійно захистити свої права та інтереси, можуть скористатися допомогою адвоката чи юриста. Правові послуги, які надають адвокати та працівники системи безоплатної правової допомоги, безоплатні для клієнтів і оплачуються державою. Відповідно Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру; надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. Суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є: органи виконавчої влади; органи місцевого самоврядування; фізичні та юридичні особи приватного права; спеціалізовані установи; центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (ст. 9 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»). Відповідним центром в Донецькій області є Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях (адреси: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27а; Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 116а, тел: ), Селидівське бюро правової допомоги (Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд. 41-а, тел: (06237) 7-47-90).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В АЛ И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Селидівського міського суду Донецької області, державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори Доценко Ольги Вікторівни, лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» Волобуєвої Марії Володимирівни про оскарження заповіту - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в 10-денний строк з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви (згідно мотивувальної частини ухвали суду).

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: