Головуючий у І інстанції Бабич Н.Д.
Провадження № 22-ц/824/7292/2020 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дитині працівниками закладу освіти,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до школи-дитячого садка "Євроленд", який в подальшому було замінено на Приватний вищий навчальний заклад «Європейський університет», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути на її користь з Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» - 20 000,00 грн., з ОСОБА_2 - 10 000,00 грн., з ОСОБА_3 - 5 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної її дитині працівниками закладу освіти.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що її син ОСОБА_4 протягом 2018/2019 навчального року навчався в школі-дитячому садку "Євроленд". 19березня 2019 року в школі стався неприпустимийінцидент. Так, її малолітнього сина ОСОБА_4 було неправомірно та безпідставно звинувачено у крадіжці скейту вчителем 2-Б класу ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_2 , яка є вчителем-вихователем 1-Б класу, в якому навчався ОСОБА_4 , не тільки не втрутилась в конфлікт, але ніяким чином не перешкодила іншому вчителю безпідставно кричати на синапозивача. Крім того, як було встановленов подальшому, саме вчитель ОСОБА_2 і винесла даний скейт з роздягальні та заховала його під ліжком ОСОБА_4 в спальній кімнаті.

Про даний конфлікт батькам вчителі не повідомили і матір випадково про це дізналась, почувши крики та звинувачення вчителя ОСОБА_3 через годинник. На наступний день, після вивчення записів камер спостережень в школі, позивачкою та її чоловіком було виявлено, що саме ОСОБА_2 винесла скейт і заховала в спальні, а ОСОБА_3 вона повідомила, що "це міг зробити

ОСОБА_4;. В результаті цього прикрого інциденту, психологічного насильства з боку вчителів школи, сім`я позивачки, в тому числі і малолітній син ОСОБА_4 , зазнали значних моральних страждань: ОСОБА_4 почав сильно нервуватися, у нього почалися проблеми із здоров`ям, змінилась поведінка, він став агресивним і вразливим.

Крім того, в кінці навчального року психолог школи повідомила про те, що дитині рекомендоване індивідуальне навчання, в іншому разі договір про навчання на наступний рік з позивачем укладатись не буде. На думку позивача, керівництво школи фактично вигнало її сина зі школи, що також завдало стрес дитині та спричинило моральні стражданняяк малолітньому ОСОБА_4 , так і членам його родини.

Враховуючи зазначене, позивачка звернулася до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди та просила про його задоволення з викладених у ньому підстав.

Рішенням Святошинськогорайонного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з кожного по 2 000,00 (дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди та по 384 грн. 20 коп. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,позивачка ОСОБА_1 подалана нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог до приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог до навчального закладу в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка посилалась на те, що суд належним чином не дослідив обставини справи, внаслідок чого безпідставно не встановив вини навчального закладу у порушенні прав дитини працівниками школи - вчителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника відповідача Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» - Тимошенка М.О., останній проти задоволення скарги позивача заперечив та просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (35 000 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено позивачем в частині незадоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», тому колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно Договору про навчання №214 від 03.03.2018 року, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Європейський університет» та ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 був прийнятий на навчання в школу-дитячий садок "Євроленд", терміном навчання - протягом одного навчального року 2018/2019 рр. (том 1, а.с.13). Даний договір є строковим і укладається на один навчальний рік, пролонгація якого не передбачена.

Малолітній ОСОБА_4 навчався в 1-Б класі школи-дитячогосадка "Євроленд", де вихователем групи продовженого дня булавідповідач ОСОБА_2 .

Також встановлено, що 19.03.2019 року в школі стався інцидент. Зокрема, малолітнього синапозивача ОСОБА_4 було безпідставно звинувачено у крадіжці скейту вчителем 2-Б класу ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_2 , яка є вихователем ГПД 1-Б класу, в якому навчався ОСОБА_4 , не тільки не втрутилась уконфлікт, але ніяким чином не перешкодила іншому вчителю безпідставно кричати на сина позивача. Крім того, як було встановлено службовою перевіркою та відеозаписом з камери відеоспостереження, саме вчитель ОСОБА_2 і винесла даний скейт з роздягальні та заховала його під ліжком ОСОБА_4 в спальній кімнаті.

Після неодноразових звернень позивача до керівництва ПВНЗ "Європейський університет" із скаргами та заявами, адміністрацією школи було проведено внутрішнє рослідування (службову перевірку) викладених в заявах фактів, про що складено відповідний Акт №1 від 27.03.2019 року (том 1, а.с.190).

Вчителями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були написані пояснювальні записки (том 1, а.с.191-195), в яких вони визнають, що їх дії відносно ОСОБА_4 є неприпустимими.

Як наслідок, згідно Наказу №43-П від 28.03.2019 рокуОСОБА_3 та ОСОБА_2 було оголошено догани за порушення трудової дисципліни (том 1, а.с.183).

Крім того, відповідно до наказу №28 від 01.04.2019 року ОСОБА_2 було відсторонено від виконання обов`язків вихователя ГПД 1-Б класу (том 1, а.с.182). В подальшому, наказом №518-П від 09.08.2019 рокуОСОБА_2 було звільнено з школи-дитячого садка "Євроленд" за власним бажанням (том 1, а.с.184).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з вчителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості в цій частині. Разом з тим, вимоги, пред`явлені до Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет»про стягнення моральної шкоди судомзалишені без задоволення у зв`язку з недоведеністю підстав стягнення з навчального закладуна користь позивача моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт завдання моральної шкоди позивачу неправомірними діями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в зв`язку із чим суд і задовольнив частково вимоги ОСОБА_1 до них. Разом із тим, доказів завдання моральної шкоди відповідачем ПВНЗ «Європейський університет» позивачем суду надано не було, в зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПВНЗ «Європейський університет».

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи були предметом оцінки суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття таоскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: