Провадження № 2/760/2183/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника відпповідача- Медведка О.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до суду і просить розірвати укладений з відповідачкою шлюб.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року позов був задоволений.

В серпні 2019 року відповідачка звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року, в порядку виконання вимог ст.288 ЦПК України, заочне рішення в справі було скасовано.

Після скасування заочного рішення суду позивач у судове засідання не з`являвся, судові повістки, що направлялися за відомими суду адресами поверталися до суду без вручення за закінченням терміну зберігання.

З метою встановлення зареєстрованого місця проживання позивача та виконання вимог закону про повідомлення його про час розгляду справи судом був направлений запит до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.

24 червня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит, згідно з якою позивач в м. Києві та Київській області зареєстрованим не значиться.

Виходячи з цього, повідомлення позивача про розгляд справи судом здійснювалося в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, а саме: шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Представник відповідачки звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання.

Заслухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання та залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено пунком 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За змістом ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

-відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Тобто, у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

Водночас особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Golder проти Сполученого Королівства» (№ 4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися.

У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило про те, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід'ємне право особи на доступ до суду.

В рішеннях Європейського Суду з прав людини « Буланов та Купчик проти України», «Кутій проти Хорватії» та інших зазначається, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, право на суд, згідно з практикою ЄСПЛ, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

З урахуванням викладеного вище, диспозитивності цивільного процесу, форми повідомлення позивача про час розгляду справи, у суду відсутні підстави для висновку про неявку позивача в судове засідання без поважних причин та неповідомлення про причини неявки.

З огляду на предмет спору - розірвання шлюбу, відсутні також підстави вважати, що неявка позивача є перешкодою для розгляду справи по суті.

З урахуванням цього, відсутності усіх необхідних чинників, визначених законом, для залишення позову без розгляду, а також відсутності перешкод для розгляду справи по суті в відсутності позивача, підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Керуючись ст.ст.223, 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2020 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва