Справа № 703/3370/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/3370/19

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Виконавчий комітету Смілянської міської ради як орган опіки і піклування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач по справі є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини записаний зі слів матері.

З моменту народження дитини ОСОБА_2 не виконує покладених на неї батьківських обов`язків, не здійснює належного догляду за дочкою, періодично та на тривалий час залишає місце проживання, повністю переклавши обов`язки по догляду за дитиною на свою бабу ОСОБА_4 , 1943 року народження.

Наприкінці травня 2019 року ОСОБА_2 забрала дитину від баби та декілька днів проживала з донькою у випадкових сумнівних знайомих, внаслідок чого дитина захворіла та потрапила до інфекційної лікарні. Догляд за дитиною у лікарні здійснювала прабаба.

07 червня 2019 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення дитячого лікаря Смілянської лікарні про те, що цього дня планується виписка дитини, проте батьки не забирають дитину із закладу. В зв`язку з цим дитину було поміщено до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини».

Позивач вважає, що це свідчить про небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки і є підставою для позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позов в повному обсязі та просив його задоволити з наведених в ньому підстав. Зазначив, що відповідача з 9 класу перебувала під супроводом соціальних служб, оскільки її мати також була позбавлена батьківських прав. Після народження нею дитини соціальна служба продовжила супроводжувати її сім`ю, надавала допомогу, в тому числі і із залученням психолога, однак це позитивного результату не дало. Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, в т.ч. за вчинення крадіжок, вела антисоціальний спосіб життя. А тому, на думку представника позивача, дитина для ОСОБА_2 це лише інструмент для отримання коштів. Коли дитину забрали до державного дитячого закладу відповідач жодного разу її не відвідала, станом дитини цікавилась лише баба відповідача.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов не визнала. В подальшому один раз з`явилась на розгляд справи по суті та дала свої пояснення, в яких вказала, що вона дійсно не в повній мірі доглядала за своєю дитиною, оскільки після її народження в неї був психічний розлад. В зв`язку з цим і не забрала її з лікарні. Вона вживала наркотики, ніде не працювала і часто залишала дитини на свою бабу. На даний час вона має намір виправити цю ситуацію, в подальшому планує найти роботу і стати гарною мамою для своєї дочки. Пояснила, що після вилучення дитини жодного разу не провідувала її, оскільки служба у справах дітей заборонила їй це роботи. Самостійно вона не намагалась побачити дитину чи дізнатись про її стан.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначеннм відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 21 листопада 2018 року.

Згідно з повідомленнями Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 лютого 2019 та 16 липня 2019 року вони сприяли ОСОБА_2 у постановці на квартирний облік, однак вона ігнорує їх намагання та допомогу. Відповідач тривалий період буває відсутня за місцем свого постійного проживання, вихованням та доглядом дитини займається прабаба ОСОБА_4 , яка у силу свого віку, стану здоров`я та емоційного перевантаження не може забезпечити повноцінний розвиток річної дитини, яка потребує постійної уваги, цілодобового догляду, прогулянок на свіжому повітрі та організації вчасного медичного догляду. Інстинкт материнства у відповідача так і не прокинувся, у неї переважають особисті інтереси та задоволення власних потреб. Коли дитина потрапила до інфекційної лікарні біля дитини перебувала її прабаба, незважаючи на свій вік та хвороби. Сама ж ОСОБА_5 не проявляла уваги та піклування про дитину та залишила її саму на весь період лікування. Проявів до участі у вихованні дитини, відновлення батьківського потенціалу у ОСОБА_2 не спостерігається.

Як встановлено з повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05 липня 2019 року догляд за ОСОБА_3 здійснювала іі прабаба ОСОБА_6 . Вона постійно знаходиться з дитиною, здійснює за нею догляд та проводить її лікування.

Наведені обставини підтверджуються також письмовими зверненнями ОСОБА_7 від 13 лютого 2019 року та ОСОБА_8 від 05 червня 2019 року, адресованими начальнику служби у справах дітей, а також актами обстеження житлово-побутових умов від 13 лютого 2019 року та 11 червня 2019 року.

Згідно з повідомленням Смілянської міської лікарні від 10 липня 2019 року дитина з 01 по 24 червня 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні. Догляд за дитиною здійснювала прабаба. За весь час лікування мати провідала дитину лише один раз і перебувала в неадекватному стані.

07 червня 2019 року до служби у справах дітей надійшло письмове повідомлення від лікаря-інфекціоніста про те що, в цей день планується виписка малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте батьки або інші родичі відмовляються забирати її з медичного закладу. В цей день було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батьки), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я.

В зв`язку з цим рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 223 від 13 червня 2019 року та № 252 від 26 червня 2019 року було вирішено малолітню ОСОБА_3 влаштувати до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» на повне державне утримання та надано їй статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Внаслідок невиконання відповідачем передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дочки її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, доказом чого є постанова Смілянського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року по справі № 703/763/19, однак на шлях виправлення вона не стала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка здійснювала соціальний супровід ОСОБА_2 та її сім`ї, пояснила, що на обліку як особа, яка перебуває в складних життєвих обставинах, безпосередньо відповідачка перебуває з 2013 року, коли поєднались декілька негативних факторів у вигляді вчинення злочинів та її вагітності у неповнолітньому віці. Працівники соціальної установи намагались проводити з неї бесіди, контролювали її для того, щоб вона відвідувала школу, намагались підготувати її до материнства, оскільки її мати була позбавлена батьківських прав щодо неї, однак ОСОБА_2 під будь-яким приводом уникала зустрічей, бесід чи будь-якого контакту, відмовилась відвідувати школу батьківства. В подальшому її поведінка тільки погіршувалась, вона почала проявляти агресію по відношенню до своїх близьких. На думку свідка, її вагітність та подальше народження дитини були лише важелем впливу та маніпулювання для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності. Їй неодноразово пропонувалась допомога по працевлаштуванню, однак після виходу на стажування вона працювала 1 чи 2 зміни, а потім не приходила на роботу взагалі, мотивуючи тим, що в неї мала дитина, що їй важко. При цьому їй пропонувалась допомога патронатних вихователів, щоб вона мала змогу працювати, а також для того, щоб вона навчалась бути матір`ю, виконувати свої обов`язки по відношенню до дитини, однак ОСОБА_2 відмовилась від цього. Під час рідких контактів з відповідачем після того, як в неї забрали дитину, спочатку вона говорила, що має намір забрати дитину і займатись її вихованням, в подальшому іі інтерес з приводу цього звівся нанівець.

Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 336 від 08 серпня 2019 року позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

У відповідності з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він в т.ч. ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітньої дочки, відмовилась забрати її з лікувального закладу, маючи реальну можливість змінити своє ставлення до дитини та почати виконувати свої батьківські обов`язки, нехтує ними, у зв`язку із чим, захищаючи права та інтереси малолітньої та вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задоволити позов.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 200, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов виконавчого комітету Смілянської міської ради (м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь державного закладу, в якому буде утримуватись дитина, або особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 серпня 2019 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3842 грн. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 липня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк