Справа № 569/8063/20
УХВАЛА

22 травня 2020 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до КЗ «Рівненська обласна станція юних туристів» Рівненської обласної ради, третя особа на стороні позивача Громадська організація «Об`єднання добровольців Рівненської області», третя особа на стороні відповідача Рівненська обласна рада про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КЗ «Рівненська обласна станція юних туристів» Рівненської обласної ради, третя особа на стороні позивача Громадська організація «Об`єднання добровольців Рівненської області», третя особа на стороні відповідача Рівненська обласна рада про поновлення на роботі.

Вказана заява передана судді Тимощуку О.Я., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 569/8063/20 суд прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 18.12.2019 року позивач вже звертався до суду з аналогічною позовною заявою до того ж самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав (справа № 569/23065/19). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано судді Бучко Т.М. для розгляду. По вказаній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду за його ж заявою на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

04.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з аналогічною позовною заявою до того ж самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав (справа № 569/6932/20). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано судді Першко О.О. для розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.05.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження по справі в частині позовних вимог до Комунального закладу «Рівненська обласна станція юних туристів» Рівненської обласної ради, Рівненської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача громадська організація «Об`єднання добровольців Рівненської області», про визнання незаконним та скасування наказу № 65 від 10 червня 2019 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі на посаді юрисконсульта КЗ «Станція юних туристів» Рівненської обласної ради з 27 червня 2019 року у зв`язку з тим, що в провадженні суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

07.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з аналогічною позовною заявою до того ж самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав (справа № 569/7185/20). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано судді Бердію М.А. для розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.05.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду такого позову, виходячи з наступного.

Цивільно-процесуальний кодекс України в редакції від 15.12.2017 року, усунув прогалини в законодавстві в питані впливу з боку сторін на вибір суддів шляхом подання численної кількості тотожних позовів.

Так, приписи п. 11 ч. 1 ст. 257 та ст. 185 ЦПК України спрямовані на запобігання маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Конвенції, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

З огляду на викладене, суд вважає, що в спірних правовідносинах підлягає застосуванню висновок ЄСПЛ, оскільки дії позивача при поданні ним 22.05.2020 року повторно аналогічної позовної заяви зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет (справа № 569/8063/20), при цьому залишаючи за його ж клопотанням позовну заяву без розгляду (справа № 569/23065/19 суддя Бучко Т.М.) порушує встановлений порядок роботи Суду та ускладнює належний перебіг розгляду інших справ, оскільки у суду виникає процесуальний обов`язок надати правову оцінку поданим документам.

Проблема зловживання правом відома з часів римського права, адже вже римські юристи фіксували випадки реалізації суб`єктивного права не заради задоволення законних інтересів уповноваженої особи, а виключно з метою заподіяння шкоди зобов`язаній особі. Така реалізація права визнавалась не лише недобросовісною, а й злісною.

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду, оскільки позивач, згідно ухвали суду від 18.05.2020 року у справі № 569/23065/19 залишив позовну заяву на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України без розгляду та 22.05.2020 року повторно подав аналогічний позов до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи може залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зважаючи на викладене, багаторазове подання ОСОБА_1 до Рівненського міського суду Рівненської області абсолютно ідентичних позовних заяв на підставі п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України відповідає наведеному вище розумінню поняття «зловживання правом», у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 44, п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 1-19, 44, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КЗ «Рівненська обласна станція юних туристів» Рівненської обласної ради, третя особа на стороні позивача Громадська організація «Об`єднання добровольців Рівненської області», третя особа на стороні відповідача Рівненська обласна рада про поновлення на роботі залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук