Справа № 464/6649/19 Провадження № 2/450/55/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Білецька А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки та відповідачів у справі. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, однак позивачка заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не пред`являла з поважних причин. Її мати все життя прожила на території Пустомитівського району Львівської області. У свою чергу, позивачка, після повторного укладення шлюбу зі своїм чоловіком, переїхала проживати у 1991 році у Вінницьку область, де з того часу продовжує проживати. Життя складалося так, що позивачка декілька разів на рік бачила свою родину. Був період, коли вона декілька років підряд забирала матір до себе на зимовий період. А з?весни по осінь вона проживала у селі. Проте, зважаючи на відстань, позивачка менше бачилася з матір`ю ніж того їй хотілося та ніж бачилися з матір`ю сестра та брат позивачки. Зважаючи на це, позивачка завжди вважала, що майно, яке є у власності її матері вона відчужила на користь сестри та брата позивачки. Про це і говорила мама, а саме те, що будинок вона подарувала сестрі, а все інше майно оформила на брата, я позивачка нормально сприймала, зважаючи на вищевказані обставини життя, які склалися. В червні 2019 року позивачка приїхала до сестри в гості на святкування дня народження чоловіка племінниці позивачки. Гостювала позивачка декілька днів. Наступного дня після святкування позивачка з своє сестрою відповідачем поїхали в село, щоб довідатися на могилу до матері. Після нього вирішили згадати дитинство та дістали сімейну фототеку, яку сестра після смерті матері забрала з її будинку собі для зберігання. Коли гортали альбоми, то побачили складений вчетверо лист формату А4, розгорнувши якого, помітили, що це заповіт від 26 жовтня 2009 року, посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 15, відповідно до якого належні спадкодавиці на праві власності земельні ділянки, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області площею 1,0181 га. та площею 0,2061 га. та грошовий вклад в Ощадбанку філіалу № 6381/044 с. Чижиків на рахунку № КВ635/2201 остання заповіла дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Для позивачки із сестрою це була величезна несподіванка, побачивши цей заповіт. Тому що ні позивачка, ні сестра-відповідач - не знали, про такі дії їхньої матері. Цей заповіт - це дія матері, яка врівноважила всіх її дітей в отриманні майна від матері. Тому що сестра та брат позивачки отримали певне майно ще за час її життя, а позивачка, завдяки цьому заповітові, має можливість також отримати частку майна від матері, однак після її смерті. Про цей заповіт не знали не лише тому, що мати не розповідала про нього, але тому, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_4 не заводилася, тому що ніхто з її спадкоємців заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. У зв`язку з цим, не були здійснені повідомлення та виклик позивачки як спадкоємця за заповітом. Таким чином, позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з причини необізнаності про наявність заповіту. Про заповіт, складений на користь позивачки, вона дізналася поза межами строків, передбачених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, що свідчить про поважність причини, що пов`язана з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для позивачки як спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Вказане є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на що, просить суд позов задоволити.

15.01.2020 року провадження у справі відкрито.

13.02.2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду, в якій просить розгляд позовної заяви без її участі та просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій позов визнає, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 12.01.2015 року, серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 01.

З копії заповіту від 26.10.2009 року посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, реєстровий № 15, вбачається що за життя ОСОБА_4 заповіла земельну ділянку площею 1,0181 га (державний акт серії ЛВ № 011957) та площею 0,2061 га (державний акт серії ЛВ №079570), грошовий вклад в Ощадбанку філіалу № 6381/044 с. Чижиків на рахунку № КВ635/2201 своїй дочці ОСОБА_1 , 1960 року народження позивачу по справі, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом померлої спадкодавиці, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що після смерті матері позивач ОСОБА_1 у шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, не встигла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, з причин необізнаності про наявність заповіту.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Правова позиція Верховного суду України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом майна померлої ОСОБА_4 , разом з померлою не проживала, таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємницю покладалася вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об`єктивно вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємицею волі та волевиявленню щодо прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини, у зв`язку з якими вона пропустила строк для прийняття спадщини, зокрема необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, є об`єктивними, непереборними, створили для неї істотні труднощі для вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

На підставі ст. 1220, 1233, 1266, 1268, 1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строків для прийняття спадщини задоволити.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю 3 (три) календарні місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.05.2020 року.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяІ. І. Мельничук