Справа № 304/679/20 Провадження № 4-с/304/2/2020
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

17 червня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаранича Сергія Сергійовича на дії державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни у виконавчому провадженні № 2316762, -

В С Т А Н О В И В :

представник заявника звернувся в суд з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що постановою державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни від 13 квітня 2020 року на підставі виконавчого листа встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (виконавче провадження № 2316762). Зазначену постанову заявник знайшов у поштовій скриньці 07 червня 2020 року, так як лист був надісланий простим поштовим відправленням. Підставою зазначеного рішення на думку виконавця слугувало ухилення боржника від виконання зобов`язань. У той же час, вважає винесену постанову про обмеження у праві виїзду за межі України незаконною з огляду на наступне. Так, під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) такої особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Однак, скаржник від виконання своїх зобов`язань не ухилявся, а навпаки постійно пересилає кошти поштовим відправленням на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копіями поштових квитанцій. Крім цього, підставою для застосування обмежень прав фізичної особи, зокрема у виїзді за кордон, що введені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, при цьому така виникла тільки після 06 лютого 2018 року (дата вступу в дію закону). У постанові державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 13 квітня 2020 року вказано, що заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 13 квітня 2020 року складає 125 616,93 грн. Вказане дозволяє зробити висновок, що державний виконавець при винесенні зазначеної постанови не врахувала принцип дії закону в часі, застосувавши закон, який встановлює відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності зазначеною нормою, що є незаконним. Оскільки тимчасове обмеження у виїзді за межі України не дає можливості ОСОБА_1 реалізувати себе за наявною у нього спеціальністю (працює на сезонних заробітках за кордоном), що зокрема призводить до погіршення його платоспроможності та сплати аліментів, тому просить скасувати постанову державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни від 13 квітня 2020 року.

Подана скарга підлягає залишенню без руху, оскільки в порушення вимог ст. ст. 175, 449 ЦПК України не містить зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення його права або свободи тільки 07 червня 2020 року, тобто цього дня отримав оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 13 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 2316762 (або клопотання про поновлення судом строку для подання скарги, як такого, що пропущений з поважних причин, за потреби); сукупний розмір заборгованості боржника по сплаті аліментів виник не після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, а до цього. Також, у скарзі не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до скарги, а долучені до такої копії платіжних документів є неналежної якості, внаслідок чого неможливо встановити їх зміст.

Як роз`яснено в п. 13 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України (ст. 185 ЦПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, установлений у судовому рішення строк не може бути меншим, ніж строк дії карантину.

Тому, керуючись ст. ст. 185, 258-261, п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаранича Сергія Сергійовича на дії державного виконавця заступника начальника відділу Великоберезнянського міжрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вогар Віталії Василівни у виконавчому провадженні № 2316762 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення заявнику ухвали.

Повідомити заявника, що вказані в даній ухвалі недоліки слід усунути шляхом подання нової скарги, та роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали скарга буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 185, 284, 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, зокрема щодо залишення позовної заяви без руху, апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ганько І. І.