ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/636/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2020 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.,

при секретарі Береговенко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу.

В обґрунтування позову зазначено, що батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі з його матір`ю - ОСОБА_4 , зареєстрованому 20 травня 1961року Зарічненською сільською радою Джанкойського району Кримської області, про що був зроблений відповідний актовий запис за №17.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на день смерті батька, їх з матір`ю шлюб розірваний не був, та припинився лише ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок смерті одного з подружжя.

Як стало відомо вже після смерті батька, що 05 березня 1992року між ним, ОСОБА_3 та відповідачкою за позовом ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі запису актів громадянського стану м.Києва Палац одруження «Дарницький», актовий запис №394.

Вважає, що вказаний шлюб є недійсним, оскільки не допускається укладення шлюбу між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі, тобто стверджує, що станом на 05.03.1992року його батько ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір`ю ОСОБА_4 . Крім того, за таких обставин порушуються також його права на спадкування майна від померлого батька.

А тому позивач звернувся за захистом порушеного права до суду та просить визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділі запису актів громадянського стану м.Києва Палац одруження «Дарницький», актовий запис №394.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року, у справі було закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 72 роки, про що складено відповідний актовий запис № 8643, місце смерті - с. Максим Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть, виданого з відміткою «повторно» 26.04.2016року Відділом реєстрації смерті у м.Києві.

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві Управління державної реєстрації від 25.09.2019року за № 3796/3.1-50, проведеною перевіркою по первинним та поновленим актовим записам цивільного стану у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м.Києві, районних у м.Києві відділах державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та розірвання шлюбу відносно ОСОБА_3 по м.Києву виявлено наступні актові записи:

-запис акту про одруження №1438 від 24 лютого 1966року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Негребівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Києва, складений Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м.Києві;

-запис акту про розірвання шлюбу №185 від 15 березня 1973року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Негребівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Києва (в якому зазначено, що ОСОБА_3 перебував у другому шлюбі), складений Подільським районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві;

-запис акту про укладення шлюбу №642 від 03 серпня 1973року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Негребівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с.Мар`янівка Васильківського району Київської області, складений Дарницьким районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві;

-запис акту про укладення шлюбу №394 від 05.03.1992року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Негребівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою с.Максим Козелецького району Чернігівської області (в якому зазначено, що ОСОБА_3 є вдівцем, з посиланням на свідоцтво про смерть, видане відділом ЗАГС Дарницького РВК м.Києва, актовий запис №5095 від 28.11.1989року), складений Дарницьким районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві, видане свідоцтво серія НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України).

В ході розгляду справи судом встановлений факт того, що ОСОБА_3 , будучи розлученим з ОСОБА_6 , в 1973році уклав шлюб з ОСОБА_8 , а на момент укладання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був вдівцем, тобто його попередній шлюб з ОСОБА_8 вважається припиненим внаслідок смерті останньої, з посиланням на свідоцтво про смерть, видане відділом ЗАГС Дарницького РВК м.Києва, актовий запис №5095 від 28.11.1989року, що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.

Смерть одного з подружжя об`єктивно припиняє існування шлюбу як сімейного союзу дружини та чоловіка. Це означає, що шлюб припиняється незалежно від волі та бажання подружжя або одного з них. Аналогічні наслідки спричиняє й оголошення особи померлої. У цих випадках припинення шлюбу не потребує спеціального оформлення. Відповідні правові наслідки виникають у силу самого факту смерті або оголошення особи померлою. Реєстрація смерті, проведена в органах РАЦС відповідно до вимог цивільного законодавства, і одержання свідоцтва про смерть одного з подружжя є достатнім підтвердженням припинення шлюбу. Яких-небудь спеціальних документів про розірвання шлюбу в цьому випадку не потрібно.

Позивачем надано до суду ксерокопію свідоцтва про одруження між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак запис акту про укладення даного шлюбу у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м.Києві, районних у м.Києві відділах державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та розірвання шлюбу, відсутній.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб, укладений 05.03.1992року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Негребівка Радомишльського району Житомирської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою с.Максим Козелецького району Чернігівської області, є дійсним та на сьогодні вважається припиненим внаслідок смерті ОСОБА_3 , з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Інших доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: