Справа № 645/3269/18
Провадження № 2/645/49/20

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.

учасники справи:

представник позивача Яковлев ОСОБА_1 , діє на підставі довіреності від 16.08.2019,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 , діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 522 від 13.07.1994 р.

представник відповідача адвокат Заїка Наталія Михайлівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1447 від 13.06.2007 р.

розглянувши у відкритому судому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства с обмеженою відповідальністю «ВП Роганський мясокомбінат» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних нарахувань та 20 % річних за користування чужими грошовими коштами, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства с обмеженою відповідальністю «ВП роганський м*ясокомбінат» про визнання недійсним договір купівлі-продажу від 11.08.2017 року та про встановлення Договору про повну матеріальну відповідальність за перевезення виручки підприємства 12.08.2017 року, нікчемним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 39600,00 грн., пеню в розмірі 5488,67 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 3532,32 грн. та 20 % річних за користування чужими коштами в розмірі 5,48 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2017 року між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу №3268/2/2017. Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього обумовлену вартість на умовах цього Договору. Право власності на товар переходить до Покупця після повного розрахунку за товар. До моменту повного розрахунку за товар Покупець набуває права розпорядження товаром та несе ризики його пошкодження. Згідно п. 2.2. Договору оплата за поставлений товар проводиться Покупцем готівковим або безготівковим шляхом, у строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання товару. Пунктом 3.2.3. Договору встановлено, що Покупець зобов`язаний оплатити отриманий товар в термін, визначений в п. 2.2. цього Договору. На виконання зобов`язань за Договором Продавцем поставлено, а Покупцем прийнято товар в кількості та в асортименті, визначеними у видатковій накладній №30492 від 12 серпня 2017 року. Вартість поставленого товару складала 39600,00 грн. (з урахуванням ПДВ). Факт приймання - передачі товару від Продавця Покупцю підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №30492 від 12 серпня 2017 року. Накладна №30492 від 12 серпня 2017 року засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин. Відтак, у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений Позивачем товар. В свою чергу, в порушення п. 2.2. Договору Покупцем не здійснено оплату вартості отриманого товару. Позивач послався на положення ч. 1 ст. 509, 520, 525, ч. 1 ст. 526, 629, 655 ЦК України та зазначив, що виходячи з пункту 2.2. та пункту 3.2.3. Договору Покупцем порушено зобов`язання за Договором (щодо оплати вартості товару). Станом на сьогоднішній день у Покупця перед Продавцем наявна заборгованість за Договором в розмірі 39600,00 грн. Також позивач послався на положення ст. 549, 610, 611 ЦК України та п. 5.3, п. 5.4 Договору, та заначив, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 5488,67 грн. за період прострочення сплати вартості отриманого товару, інфляційні нарахування в розмірі 3532,32 грн. та 20 % річних за користування чужими коштами, а саме 5,48 грн. (розрахунки пені, інфляційних нарахувань та 20% річних додані до позовної заяви).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2018 року прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

03.09.2018 року до суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.09.2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу датований 11.08.2017 року та укладений 18.09.2017 року між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 , на суму 39600 грн.; встановити, що Договір про повну матеріальну відповідальність за перевезення виручки підприємства 12.08.2017 року, який був укладений 18.09.2017 року між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 є нікчемним. . В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" з 14.05.2016 року до 18.09.2017 року. 14.05.2016 року він був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів. Для виконання трудових обов`язків водія йому ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" було надано автомобіль Мерседес спрінтер, днз НОМЕР_1 . ОСОБА_2 , як водій підприємства, розвозив товар (м`ясо, ковбаси і ковбасні вироби) по торговим точкам підприємства та перевозив виручку цих торгівельних точок за попередній день продаж до бухгалтерії ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат". ОСОБА_2 під час проведення зборів, ставив перед керівництвом питання, щоб для перевезення виручки з торгівельних точок за попередній день до бухгалтерії ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" були виділені інкасатори, однак його пропозиції керівництвом не розглядалися і не сприймалися. ОСОБА_2 вказав, що на підприємстві ведеться автоматизована система контролю доступу, за допомогою якої вирішується завдання контролю і управління відвідуванням окремих приміщень, оперативний контроль переміщення персоналу та часу його перебування на території об`єкта, відпуск товару, та інше, тому всі свої переміщення на території підприємства працівники фіксують іменними пластиковими картками. Всі автомобілі підприємства, в тому числі і автомобіль Мерседес спрінтер, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходяться під наглядом системи контролю за транспортними засобами (GPRS) з метою детального моніторингу пересування автотранспорту та поведінки водіїв на маршруті. ОСОБА_2 зазначив, що 12.08.2017 року він розвозив товар та отримував від продавців торгівельних точок позивача виручку для перевезення в бухгалтерію ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». Близько 13.00 год. він під`їхав до магазину АДРЕСА_1 НОМЕР_2 за адресою вул. Академіка Павлова, АДРЕСА_2 , відвантажив ковбасу, отримав накладні, записку для бухгалтерії і виручку для передачі в бухгалтерію ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». Йдучи з магазину до службового автомобілю, він побачив невідомого хлопця, який ходив навколо машини, і ОСОБА_2 йому крикнув: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ?», на що той відповів, що нічого не робить і швидко вирушив у глиб району. Підійшовши до автомобілю ОСОБА_2 побачив, що ліве заднє колесо спускає, однак вирішив, що зможе доїхати до наступної торгівельної точки. Але, під час маневру автомобілю «назад», він помітив, що пробите колесо повністю спустилось. Вийшовши зі службового автомобіля зі своєю барсеткою він почав міняти колесо, але так як йому заважала барсетка, то він змушений був покласти її в кабіну службової машини, при цьому він закрив кабіну автомобіля на ключ. Після цього, хвилин через п`ять йому знадобився додатковий інструмент для заміни колеса (ключ). Коли він відкрив ключем автомобіль, то побачив, що вкрадена його барсетка, в якій була виручка підприємства та його особисті документи. В барсетці знаходилися, окрім належних йому документів та телефону, виручка торгівельних точок ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» в сумі 39600 грн., яка перевозилася ним від торгівельних точок до бухгалтерії підприємства ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». Він негайно зателефонував в службу безпеки ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», диспетчеру ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та повідомив про крадіжку виручки ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», а потім зателефонував до поліції за номером 102 і викликав працівників поліції. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» направив водія для перевантаження товару, на місце події прибув юрист ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». ОСОБА_2 розповів працівникам поліції про крадіжку, про походження вкрадених грошей у розмірі 39600 грн, а саме, що це є виручка торговельних точок ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» і вона ним перевозилася до бухгалтерії ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», що грошові кошти вкрадені зі службового автомобіля Мерседес спрінтер, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», що вкрадені гроші не його, а ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». Слідчий поліції ОСОБА_4 сфотографував всі наявні у нього накладні на товар, який він розвозив, та записки щодо розміру, місця отримання виручки з кожної торгівельної точки. Потім ОСОБА_2 повернувся на територію ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». 14.08.2017 року керівництво ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» повідомило ОСОБА_2 , що саме він несе повну матеріальну відповідальність за перевезення переданої йому виручки з торгівельних точок підприємства 12.08.2017 року і повинен виплатити підприємству збиток у розмірі вкраденої 12.08.2017 року зі службової машини суми виручки у розмірі 39600 грн. Він відмовився, заперечував свою провину, адже відповідати перед ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» має стороння невідома йому особа, яка здійснила крадіжку. Директор підприємства пригрозив відправити його в АТО. ОСОБА_2 повідомив, що з цього дня він відмовляється забирати виручку з торгівельних точок підприємства. Через тиждень після крадіжки з ним для перевезення виручки підприємством виділявся зі служби охорони підприємства охоронець, який особисто отримував виручку від торгівельних точок підприємства і здавав її в бухгалтерію підприємства. ОСОБА_2 підшукував собі роботу і 04.09.2017 року звернувся до ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» з заявою про звільнення за власним бажанням. 18.09.2017 року (після сплину 14 днів з дня подачі заяви про звільнення) директор ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» повідомив йому, що саме він несе повну матеріальну відповідальність за перевезення переданої йому виручки з торгівельних точок підприємства 12.08.2017 року і повинен виплатити підприємству збиток у розмірі вкраденої 12.08.2017 року зі службової машини суми виручки у розмірі 39600 грн. ОСОБА_2 знову відмовився та заперечував свою провину. На це директор підприємства пригрозив не віддавати його трудову книжку та відправити в АТО. Директор направив його до юриста підприємства для підписання заднім числом документів, за якими він несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством за перевезення виручки, яка була вкрадена 12.08.2017 року. Юрист повідомив, що оскільки по закону підприємство не має права укладати договір про повну матеріальну відповідальність з ним, як з водієм, який перевозив передану йому з торгівельних точок виручку до бухгалтерії підприємства, то для прикриття треба укласти інший правочин - договір купівлі-продажу від 11.08.2017 року з оформленням видаткової накладної на суму виручки, яку було вкрадено 12.08.2017 року. На цей час ОСОБА_2 запропонували нову роботу і він мав негайно приступати до проходження стажування. ОСОБА_2 зазначив, що бути безробітнім він не мав права, так як у нього двоє дітей, яких він повинен утримувати та дружина, яка не працює та знаходиться вдома по догляду за малолітньою дитиною. Тому змушений був підписати заднім числом наданий йому договір та видаткову накладну у кабінеті юриста підприємства. ОСОБА_2 зазначає, що він та ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» 18.09.2017 року, підписуючи заднім числом договір купівлі-продажу №3268/2/2017 від 11.08.2017 року та видаткову накладну №30492 від 12.08.2017 року на суму 39600 грн., завідомо для себе знали, що вони, як сторони, умисно оформляють договір купівлі-продажу товару на суму 39600 грн., але між ними насправді встановлюються інші правовідносини договір про повну матеріальну відповідальність між підприємством та водієм з приводу перевезення вкраденої 12.08.2017 року виручки підприємства. У відділі кадрів підприємства йому повідомили, що його звільнено не за власним бажанням, як він просив, а за прогули, яких він не здійснював, оскільки працював завжди добросовісно, належним чином виконував свої трудові обов`язки, на прохання керівництва виходив на роботу і у свої вихідні дні. В бухгалтерії він підписав відомість про нарахування та виплату йому грошових коштів, однак грошей так і не отримав, оскільки бухгалтер повідомила, що директор наказав грошей йому не платити. Він забрав свою трудову книжку та влаштувався на іншу роботу.

ОСОБА_5 послався на положення ст.ст. 202, 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 235, ч. 1 ст. 655 ЦК України, приписи п. 25 ППВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правову позицію висловлену в постанові ВСУ від 07.09.2016 року №6-1026цс16 та зазначив, що правовий аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що за удаваним правочином обидві сторони свідомо, умисно, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. ОСОБА_2 вказав, що між ним та ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» мали місце виключно трудові правовідносини, які регулюються нормами КЗпП України. Він ніколи не займався підприємницькою діяльністю. Укладати договір купівлі-продажу з підприємством, на якому він працював водієм, за умовами якого він зобов`язаний продавати товар третім особам за прямим призначенням (п. 3.2.4. Договору) він не міг, оскільки не був і не є підприємцем.

ОСОБА_2 зазначив, що за місцем зазначеним в якості доставки товару 436,568 кг по видатковій накладній від 12.08.2017 року а саме АДРЕСА_3 , він не мешкає більше п`яти років. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» зовсім не постачало, а він ніколи не отримував продукцію м`ясокомбінату по видатковій накладній №30492 від 12.08.2017 року. За документально оформленим договором купівлі-продажу від 11.08.2017 року на суму 39600 грн. продавцем ніякий товар ніколи йому не передавався, жодної господарської операції за цим договором купівлі-продажу за його участі проведено не було; видаткова накладна на суму 39600 грн. є безтоварною. ОСОБА_2 послався на положення ст. 21 КЗпП України та вказав, що він як працівник ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» був прийнятий на посаду, передбачену штатним розписом ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», виконував певну трудову функцію за конкретною професією та кваліфікацією, а саме водій транспортного засобу, за місцем роботи велася трудова книжка. ОСОБА_2 зазначив, що він надав свої свідчення як заявника та потерпілого рамках досудового розслідування, що проводиться Київським ВП ГУНП в Харківській області, кримінальне провадження №90002845 від 13.08.2017 року за ознаками ст. 185 ч. 1 КК України, щодо крадіжки виручки підприємства ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». ОСОБА_2 зазначає, що не має відповідати по ст. 134 КЗпП України перед підприємством, так як є нікчемним договір про його повну матеріальну відповідальність, який був укладений та прихований за допомогою договору купівлі продажу від 11.08.2018 року та видаткової накладної від 12.08.2017 року.

Також, ОСОБА_2 послався на положення п. 5 ППВСУ від 6.11.2009 року N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №3268/2/2017 від 11.08.2017 року на суму 39600 грн., оскільки він є удаваним правочином; просив встановити нікчемність договору про повну матеріальну відповідальність укладений між ним, як водієм ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» з приводу перевезення вкраденої 12.08.2017 року виручки підприємства. Також ОСОБА_2 також просить суд встановити факт безтоварності видаткової накладної №30492 від 12.08.2017 року, виданої ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про, нібито, поставку ОСОБА_2 товару на суму 39600 грн. за адресою: АДРЕСА_3 .

14 вересня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» зазначив, що заперечення відповідача, які викладені у відзиві відповідача спростовуються письмовими доказами, що були подані позивачем разом з позовною заявою, та спростовуються відсутністю письмових (або речових) доказів відповідача (на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву). Обставини стосовно перебування відповідача з позивачем в трудових відносинах ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» ніякого відношення не мають до даної справи та не стосуються предмету спору, так як предметом спору за позовом ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 є стягнення заборгованості за договором купівлі продажу, тобто договірні правовідносини, а не трудові. На виконання зобов`язань за Договором купівлі - продажу №3268/2/2017 від 11.08.2017 року Продавцем поставлено, а Покупцем прийнято товар в кількості та в асортименті, визначеними у видатковій накладній №30492 від 12.08.2017 року. Вартість поставленого товару складала 39600,00 грн. (з урахуванням ПДВ). Отже (у відповідності пунктів 4.4., 4.5. Договору) факт приймання - передачі товару від ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» ОСОБА_2 підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №30492 від 12.08.2017 року. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» надано всі необхідні докази здійснення відчуження ОСОБА_2 товару, зазначеного у вказаній видатковій накладній. ОСОБА_2 не надано жодного доказу на підтвердження неотримання від постачальника товару за видатковою накладною. Також позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що договір купівлі-продажу є фіктивним, та приховує ознаками іншого договору (договору про матеріальну відповідальність) не підтверджується жодними належними письмовими (або речовими) доказами, та не можуть бути прийняті до уваги.

01 жовтня 2018 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_2 , в яких він просить відмовити у задоволенні позову, та зазначає, що будь-які документи (у тому числі договір купівлі-продажу №3268/2/2017 від 11.08.2017 року, видаткова накладна №30492 від 12.08.2017 року) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення такої операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Також зазначає, що позивачем суду не надана товарно-транспортна накладна, по якій, нібито, було вивезено пів тони продукції, зазначеної у видатковій накладній № НОМЕР_3 від 12.08.2017 року, з території підприємства ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» на адресу його реєстрації: АДРЕСА_3 та яка, нібито, отримана ним по видатковій накладній за цією адресою його реєстрації. Відсутність цього первинного документу (у сукупності з іншими доказами) підтверджує відсутність факту перевезення товару, зазначеного в накладній №30492 від 12.08.2017 року, що у свою чергу (у сукупності з іншими доказами), підтверджує фіктивність та нездійснення господарської операції. 12.07.2017 року в робочий день, в який сталася крадіжка виручки, відповідач з 05.30 і до 13.00 год. виконував свої трудові обов`язки. Приблизно з 13.00 год. і до вечора він знаходився на місці скоєння злочину разом зі співробітниками поліції. Відповідач зазначив, що він не міг одночасно займатися прийманням пів тони продукції на суму вкраденої виручки підприємства за місцем його реєстрації і спілкуватися зі співробітниками поліції на місці скоєння злочину з приводу вкраденої виручки підприємства. На фіктивність господарської операції 12.07.2017 року з приводу отримання ОСОБА_2 продукції м`ясокомбінату по видатковій накладній вказує сама сума цієї операції 39600 грн., яка повністю співпадає з сумою крадіжки в цей день виручки підприємства, а саме сума у розмірі 39600 грн., що була вкрадена зі службового автомобілю, яким він керував під час виконання трудових обов`язків. ОСОБА_2 ніколи не працював інкасатором, а був лише водієм у позивача. Однак, на вимогу працедавця, він вимушений був виконувати не властиві водієві обов`язки щодо перевезення виручки працедавця. Матеріальна відповідальність, яка виникла внаслідок крадіжки виручки підприємства має бути покладена на посадових осіб ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», які винні в неправильній організації трудового процесу, а не на відповідача водія, який на вимогу працедавця змушений був перевозити виручку підприємства без належного оформлення документів з боку працедавця. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» заявленим позовом свій матеріальний збиток, який виник внаслідок крадіжки виручки підприємства невідомою особою, намагається незаконно компенсувати за рахунок відповідача ОСОБА_2 , шляхом стягнення з нього грошових коштів по недійсному договору купівлі-продажу та безтоварній видатковій накладній. Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що з тексту відповіді на відзив вбачається, що позивач зовсім не навів свої пояснення, міркування і аргументи з приводу крадіжки 12.08.2017 року виручки ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» у розмірі 39600 грн. Обставини спричинення позивачу матеріальної шкоди 12.08.2017 року у розмірі 39600 грн. зовсім інші ніж ті які намагається видати за дійсні позивач. Відповідач вказав, що в дійсності матеріальна шкода була спричинена позивачу не в наслідок неіснуючих цивільно-правових правовідносин його з відповідачем, а внаслідок крадіжки невідомою особою виручки підприємства в сумі 39600 грн., яку відповідач перевозив для бухгалтерії ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» з торгівельних точок підприємства.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року постановлено про перехід від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних нарахувань та 20 % річних за користування чужими грошовими коштами та продовжити розгляд справи зі стадії підготовчого засідання, у зв`язку з подачею відповідачем заяви про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року відкрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.08.2017 року та про встановлення Договору про повну матеріальну відповідальність за перевезення виручки підприємства 12.08.2017 року, нікчемним; позов ОСОБА_2 до ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.08.2017 року та про встановлення Договору про повну матеріальну відповідальність за перевезення виручки підприємства 12.08.2017 року, нікчемним прийнято до спільного розгляду в якості зустрічного та об`єднано в одне провадження із цивільною справою за позовом ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних нарахувань та 20% річних за користування чужими грошовими коштами, яка призначена до підготовчого судового розгляду.

12.12.2018 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування зазначив, що ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» нічого не відомо про крадіжку грошей, в кримінальному провадженні ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» не приймало участі, слідчим не викликалися представники або дирекція ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» для надання слідству письмових пояснень стосовно викрадення грошових коштів в розмірі 39600,00 гри. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» в серпні 2017 року взагалі не зверталося до поліції з заявами про вчинення кримінального правопорушення. Підприємство також не зверталося до слідчого із заявою про залучення ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» як потерпілого. ОСОБА_2 ніколи не був представником ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та ніяким чином не міг звертатися до поліції із будь якими заявами в інтересах підприємства. З наданої ОСОБА_2 копії заяви від 12.08.2017 на ім`я начальника Київського ВП ГУ НП у Харківській області не можливо встановити з яких підстав подавалася вказана заява, у зв`язку із тим, що текст який було написано ОСОБА_2 неможливо прочитати. Викрадення у ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 39600,00 грн. невідомою особою не має відношення до правовідносин між ОСОБА_2 та ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», що виплавали з договору купівлі продажу від 11.08.2017 року №3268/2/2017, а отже і не може бути підставою для визнання зазначеного договору недійсним. На ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» не надходила заява ОСОБА_2 про звільнення його за власним бажанням. ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» зазначило, що твердження ОСОБА_2 про те, що йому юрист повідомив, що оскільки по закону підприємство не має права укладати договір про повну матеріальну відповідальність з ним як з водієм, який перевозив передану йому виручку до бухгалтерії підприємства, то для прикриття з ним треба укласти інший правочин договір купівлі - продажу від 11.08.2017 року з оформленням видаткової накладної на суму виручки, яку було вкрадено 12.08.2018 року, не підтверджуються жодними письмовими або речовими доказами, на підставі яких можливо було встановити те, що укладений договір купівлі-продажу є удаваним, укладеним з метою приховати інші правовідносини. Оскільки обмеження, щодо укладення договорів купівлі-продажу між юридичними та фізичними особами законодавством не встановлено, то між ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу від 11 серпня 2017 року в межах норм цивільного законодавства. Стосовно пункту 3.2.4. вказаного Договору за яким покупець зобов`язаний продавати товар третім особам за прямим призначенням в тому стані, в якому він був отриманий від Продавця, то ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» зазначає, що даний пункт застосовується лише у разі, якщо Покупець вирішить перепродати товар Продавця третім особам, але ніяким чином не зобов`язує Покупця в обов`язковому порядку продавати товар Продавця третім особам. 12 серпня 2017 року ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та ОСОБА_2 було підписано видаткову накладну № НОМЕР_3 до договору купівлі-продажу №3268/2/2017 від 11.08.2017 на загальну суму 39600,00 грн. (у тому числі ПДВ 6600,00 гри.). Зазначена накладна відповідає вимогам законодавства України та засвідчує факт здійснення господарської операції, а саме передачі товару на загальну суму 39600,00 грн. від ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» то ОСОБА_2 . Місцем передачі товару від Постачальника до Покупця за даним Договором є адреса Постачальника, отже ОСОБА_2 особисто вивозив товар, переданий ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» за видатковою накладною №30492 від 12 серпня 2017 року. ОСОБА_2 до зустрічної позовної заяви не надано жодного доказу щодо недійсності договору купівлі-продажу та неотриманням ним товару. Договір купівлі - продажу від 11.08.2017 року №3268/2/2017 відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а отже є дійсним в розумінні ст. 204 ЦК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові у відзиву на зустрічний позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову та просив задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на первісних позов та на свої позовні вимоги.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити, а зустрічний позов просила задовільнити, при цьому послалася на обставини викладені у відзиві на первісний позов, запереченнях та у зустрічному позові.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити, а зустрічний позов просила задовільнити, при цьому послалася на обставини викладені у відзиві на первісний позов, запереченнях та у зустрічному позові. Також просила суд встановити в мотивувальній частині факт безтоварності видаткової накладної №30492 від 12.08.2017 року, виданої ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» про, нібито, поставку ОСОБА_2 товару на суму 39600 грн. за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» у судовому засіданні заперечував проти задоволення зустрічного позову, в обґрунтування зазначив, що відсутні належні докази на підтвердження обставин, викладених у зустрічному позову, просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що раніше він працював на підприємстві ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» водієм з доставки технічної води на торгівельні точки підприємства; звільнився з підприємства за власним бажанням. Знайомий з ОСОБА_2 , який працював на ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» водієм по доставці м`ясних виробів на ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат»; ОСОБА_2 підприємством був виділений автомобіль Мерседес для роботи. Автомобілі на підприємстві обладнані GPS маяками і рух автомобілів підприємства відслідковує диспетчер. Автомобіль, який надавався підприємством для виконання водієм своїх трудових обов`язків було заборонено використовувати в особистих цілях. Система контролю за автомобілями функціонувала на підприємстві, і у разі відхилення від маршруту диспетчер або логіст телефонував водієві з приводу причини зміни маршруту. Переміщення по підприємству всіх працівників фіксувалися за допомогою пластикової карточки; потрапити на територію підприємства без карточки працівник не міг. Водії на підприємстві, які розвозили по торгівельним точкам підприємства продукцію м`ясокомбінату, виконували непритаманні водіям обов`язки з приводу збирання виручки підприємства з цих торгівельних точок. Про це відомо було всім водіям підприємства і йому в тому числі. Свідку відомо, що на зборах водіїв, які перевозили продукцію м`ясокомбінату, неодноразово ставилися питання з приводу залучення інкасаторів для перевезення виручки з торгівельних точок підприємства та виділення для цього спеціально обладнаних машин. Водії при працевлаштуванні не підписували документи з приводу перевезення матеріальних цінностей, отримання спеціальної машини для цього та зброї для охорони. Водії нічого не отримували для охорони службової машини. Після повернення з маршруту на територію підприємства наприкінці робочого дня кожен водій повинен здати подорожній лист, заправити автомобіль, помити автомобіль, здати ключ від автомобілю диспетчеру. 12.08.2017 року свідок вже не працював на ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат". Про крадіжку 12.08.2017 року виручки ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та документів ОСОБА_2 йому стало відомо від ОСОБА_2 . З приводу звільнення ОСОБА_2 свідку нічого невідомо. За час його роботи з ОСОБА_2 у останнього ніколи не було прогулів, завжди виходив на роботу. Свідку відомо, що ОСОБА_2 не вживає спиртні напої; на підприємстві шестиденний робочий тиждень; водії часто виходять працювати у вихідні дні. Так працюють усі водії на підприємстві. З приводу укладення спірного договору купівлі-продажу свідку нічого невідомо. Свідок пояснив, що на підприємстві у водіїв, які розвозили продукцію м`ясокомбінату, були крадіжки невідомими особами продукції і виручки підприємства. Про такі випадки правоохоронним органам не повідомлялося, оскільки це вирішувалося на підприємстві між водіями та адміністрацією м`ясокомбінату, без залучення сторонніх осіб. Свідку невідомо про укладення водіями з підприємством договорів купівлі-продажу на продукцію, з ним такого договору не укладалося.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 . Вони мешкають разом в квартирі за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 . Їй відомо, що ОСОБА_2 працював на підприємстві ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» водієм, йому був виділений для виконання його трудових обов`язків автомобіль Мерседес спринтер для вантажний перевезень; ключі від службового автомобілю додому ніколи не приносив; на службовому автомобілі додому ніколи не приїжджав; зі слів ОСОБА_2 його службова машина Мерседес була обладнана GPRS і водіям підприємства було заборонено використовувати службовий автомобіль в своїх особистих цілях. Вона особисто бачила іменну пластикову карточку, яка була видана її чоловіку ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат». Саме завдяки цій карточці ОСОБА_2 потрапляв на територію підприємства і всі його переміщення по території підприємства фіксувалися. ОСОБА_2 окрім своїх прямих обов`язків водія розвозити продукцію підприємства також виконував непритаманну водію роботу, а саме перевозив виручку підприємства з кожної торгівельної точки підприємства по запискам, які видавалися продавцями для підприємства з зазначенням номеру магазину, суми виручки, прізвище та ім`я продавця. Свідку відомо, що на підприємстві неодноразово піднімалось питання з приводу надання інкасаторів або охорону водіям для перевезення виручки підприємства з торгівельних точок. Також їй відомо, що ОСОБА_2 не підписував на підприємстві документів з приводу перевезення виручки підприємства. 12.08.2017 року ОСОБА_2 працював на підприємстві. Цей день вона добре пам`ятає, оскільки саме в цей день, під час виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків зі службового автомобілю, яким він керував, відбулася крадіжка виручки підприємства у розмірі 39600 грн. і особистих документів ОСОБА_2 приблизно о 13.00 год. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 їй зателефонував і повідомив про крадіжку, і що він телефонував на підприємство з цього приводу і викликав поліцію. Також він повідомив свідку, що на місце події приїжджав юрист підприємства, водій з підприємства для перевезення товару та слідчий поліції Азізов. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 приїхав додому після 17.00 год. Після крадіжки ОСОБА_2 відмовився возити виручку підприємства одноосібно і розвозив лише продукцію м`ясокомбінату, пізніше разом з ним в автомобілі почав їздити охоронець, який і забирав виручку з торгівельних точок підприємства до бухгалтерії. Їй відомо від ОСОБА_2 , що після крадіжки виручки підприємства 12.08.2017 року на підприємстві були збори з приводу належної організації перевезення виручки підприємства з торгівельних точок, однак охоронець для перевезення виручки підприємства був виділений тільки в машину ОСОБА_2 . Свідку відомо, що спірний договір купівлі-продажу від 11.08.2017 року та видаткову накладну на товар від 12.08.2017 року на суму 39600 грн. ОСОБА_2 підписав з м`ясокомбінатом в день свого звільнення, оскільки з ним не могли укласти договір про матеріальну відповідальність за перевезення касових коштів м`ясокомбінату. Інакше йому не віддали б трудову книжку і директор погрожував відправити в АТО. Оскільки ОСОБА_2 був єдиним годувальником в сім`ї, так як вона не працювала, знаходилася вдома по догляду за дитиною, то він підписав ці документи для того щоб влаштуватися на іншу роботу. ОСОБА_8 взяв на себе чужу провину за повернення вкраденої невідомою особою виручки підприємства, однак це була не його ініціатива укласти договір купівлі-продажу на півтони продукції м`ясокомбінату. Їх сім`я не потребувала півтони м`ясної продукції; ніякої продукції м`ясокомбінату за їх місцем реєстрації не доставлялося; ні вона ні ОСОБА_2 не є підприємцями. Свідку відомо, що 12.08.2017 року окрім виручки підприємства, у ОСОБА_2 також був вкрадений паспорт, водійські права, код. Ці документи йому повернув невідомий чоловік, який звернувся за місцем реєстрації ОСОБА_2 , де мешкає його колишня дружина, і за винагороду, яку виплатив ОСОБА_2 невідомому чоловіку у розмірі 700 грн., повернув вкрадені документи, в т.ч. паспорт, водійські права; про повернення документів ОСОБА_2 повідомив юриста підприємства. Після крадіжки 12.08.2017 року ОСОБА_2 почав підшукувати собі інше місце роботи, писав заяву про звільнення за власним бажанням в одному екземплярі, який здав підприємству. Свідок повідомила, що ОСОБА_2 дуже відповідальний працівник, він ніколи не допускав прогулів на роботі. Свідок дізналася про підписання спірного договору купівлі-продажу та видаткової накладної після їх підписання чоловіком, до цього вони не обговорювали укладення договору купівлі-продажу та підписання видаткової накладної. Ні вона, ні ОСОБА_2 не зверталися до правоохоронних органів з приводу незаконних дій позивача. Вона та її чоловік повідомляли про ці події сусідам, друзям.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 за місцем його фактичного проживання, де він з 2014 року мешкає з новою сім`єю. Свідку відомо, що 13.08.2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 приїжджав до своєї колишньої дружини ОСОБА_10 за її телефонним викликом, оскільки до останньої звернувся невідомий чоловік, який сповістив, що він знайшов на смітнику документи на ім`я ОСОБА_2 . Тому ОСОБА_2 13.08.2017 року приїзжав до квартири за місцем своєї реєстрації для отримання своїх вкрадених документів і заплатив за це 700 грн. Свідок пояснила, що 12.08.2017 року вона зустріла біля під`їзду ОСОБА_2 який їй повідомив про факт крадіжки 12.08.2017 року у нього документів та виручки ОСОБА_11 м`ясокомбінату у розмірі 39600 грн. зі службової машини, якою під час виконання своїх трудових обов`язків, керував ОСОБА_2 . Також свідку відомо, що ні 12.08.2017 року, ні 13.08.2017 року, ніякої доставки ні ОСОБА_2 ні іншими особами продукції м`ясокомбінату за адресою АДРЕСА_4 не було. Це були вихідні дні, вона була вдома. Також свідку відомо від ОСОБА_2 , що він в день свого звільнення з ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» підписав договір купівлі-продажу та видаткову накладну на суму вкраденої 12.08.2017 року виручки. ОСОБА_2 повідомив свідку, що він змушений був це зробити оскільки адміністрація підприємства наполягала, що саме ОСОБА_2 має відповідати перед підприємством за вкрадену виручку, і без підписання цих документів йому не віддадуть трудову книжку і директор погрожував відправити в АТО. Про це ОСОБА_2 повідомив свідку після звільнення з ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат».

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_12 , донька ОСОБА_2 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2 . Їй відомо, що її батько з 24.01.2014 року, після фактичного припинення шлюбних відносин з її матір`ю ОСОБА_10 , не проживає у їх квартирі, забрав усі свої речі з квартири і почав мешкати разом зі своєю новою дружиною за адресою: АДРЕСА_4 . Свідку відомо, що ОСОБА_2 працював водієм на Роганському м`ясокомбінаті в 2016-2017 роках; розвозив продукцію м`ясокомбінату, перевозив виручку з кіосків м`ясокомбінату до бухгалтерії підприємства. Свідок пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року до квартири, в якій вона мешкає разом зі своєю матір`ю, прийшов невідомий їй чоловік і повідомив, що віднайшов на смітнику біля торгівельно - розважального комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » документи на ім`я ОСОБА_2 і поверне йому за винагороду у розмірі 700 грн. ЇЇ мати ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_2 з цього приводу. Свідок пояснила, що 13.08.2017 року ОСОБА_2 13.08.2017 року приїхав до них для отримання цих документів від невідомого чоловіка, і на вимогу цієї людини її батько заплатив 700 грн. Свідок особисто бачила передачу невідомим чоловіком її батьку паспорта, водійських прав. У присутності свідка ОСОБА_2 телефонував юристу ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та повідомляв про те, що знайшлися вкрадені зі службового автомобілю 12.08.2017 року документи. Свідок пояснила, що про факт крадіжки 12.08.2017 року документів її батька та виручки ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» у розмірі 39600 грн. зі службової машини, якою під час виконання своїх трудових обов`язків, керував ОСОБА_2 , їй стало відомо 13.08.2017 року від ОСОБА_2 . Також свідку відомо, що ні 12.08.2017 року, ні 13.08.2017 року доставки ні ОСОБА_2 ні іншими особами продукції ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» не здійснювалося. Це були вихідні дні, свідок була вдома, а будинок в якому вона мешкає разом з матір`ю - це колишній гуртожиток, в якому усі місця загального користування спільні. Також їй відомо від ОСОБА_2 , що він в день свого звільнення з ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» підписав договір купівлі-продажу та видаткову накладну на суму вкраденої 12.08.2017 року виручки. ОСОБА_2 їй повідомив, що він змушений був це зробити оскільки адміністрація підприємства наполягала, що саме ОСОБА_2 має відповідати перед підприємством за вкрадену невідомою особою виручку, і без підписання цих документів йому не віддадуть трудову книжку і директор погрожував відправити в АТО. Про це ОСОБА_2 повідомив свідку після звільнення з ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат».

Суд, вислухавши пояснення представника ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», ОСОБА_2 та його представників, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовим розглядом встановлено, що 11 серпня 2017 року між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу №3268/2/2017 за умовами якого Продавець зобов`язується передати Покупцю товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього обумовлену вартість на умовах цього Договору; право власності на товар переходить до Покупця після повного розрахунку за товар; до моменту повного розрахунку за товар Покупець набуває права розпорядження товаром та несе ризики його пошкодження та знищення.

Відповідно до п. 2.1 Загальна сума по Договору складається з суми вартості поставленого товару, зазначеного в накладних, який було поставлено Покупцю за весь період дії цього Договору.

Згідно п. 2.2. Договору оплата за поставлений товар проводиться Покупцем готівковим або безготівковим шляхом, у строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання товару Покупцем.

Пунктом 3.1.1. Договору передбачено обов`язок Продавця передати Покупцю товар належної якості та у визначеному Замовленням асортименті.

Пунктом 3.2.1. Договору визначено обов`язок Покупця забезпечити отримання товару на умовах самовивозу, а також здійснити розвантаження та приймання товару у відповідності до накладною на передачу товару.

Пунктом 3.2.1. Договору визначено обов`язок Покупця здійснити перевірку при прийманні товару за кількістю, якістю та асортиментом, підписати накладні. Підписані Покупцем накладні засвідчують факт отримання ним товару та відсутність претензій в тому числі, але не виключно щодо якості та кількості поставленого товару.

Пунктом 3.2.1. Договору визначено обов`язок Покупця оплатити отриманий товар в термін, визначений в п. 2.2. цього Договору.

Пунктом 3.2.1. Договору визначено обов`язок Покупця продавати товар третім особам за прямим призначенням в тому стані, в якому він був отриманий від Продавця.

У пункті 4 Договору визначені строки та умови договору: асортимент, кількість, ціна одиниці товару визначаються в накладних на передачу товару (п. 4.1. Договору); передання товару здійснюється на умовах визначених цим Договором (п. 4.2. Договору); при отриманні товару Покупець зобов`язується здійснювати приймання товару за кількістю, якістю та асортиментом, згідно з оформленої видаткової накладної. Підпис Покупця або його представника (уповноваженої матеріально-відповідальної особи) свідчить про те, що товар отриманий в повній кількості, в належному асортименті, без ушкоджень стандартної упаковки та відповідає вимогам якості для такого товару (п. 4.3. Договору); датою отримання Покупцем товару є дата підписання видаткової накладної (п. 4.4. Договору).

Відповідно до пунктів 5.2., 5.3, 5.4, 5.9 Договору за порушення умов цього договору винна Сторона відшкодовує спричинені цим порушенням збитки. У випадку порушення строків оплати товару, Покупець сплачує Продавцю пеню від суми заборгованості за кожний день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який створилася така заборгованість. За несвоєчасні розрахунки з винної сторони крім пені, додатково стягуються інфляційні нарахування та 20 % річних за користування чужими коштами. В разі порушення умов цього договору, винна сторона несе кримінальну, адміністративну та господарську відповідальність передбачену чинним Законом.

Факт приймання - передачі товару від Продавця Покупцю підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №30492 від 12 серпня 2017 року. Накладна №30492 від 12 серпня 2017 року засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин. Факт приймання - передачі товару від Продавця.

Відповідно до статей 11, 509, 627 ЦК України та статті 179 ГК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати між сторонами цього спору за укладеним між ними договором визначено умовами п. 2.2 цього договору, відповідно до якого оплата за поставлений товар проводиться Покупцем готівковим або безготівковим шляхом, у строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання товару Покупцем.

Так, матеріали даної справи не містять, а ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за поставлений товар у повному обсязі, як не надав він і доказів пред`явлення Позивачу претензій та зауважень щодо кількості, якості та вартості товару або накладних на повернення товару. Також не надав доказів оспорювання цього правочину до часу пред`явлення позову до нього .

Посилання представника ОСОБА_2 щодо безтоварності видаткової накладної № 30492 від 12.08.2017 року є безпідставною.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Оцінивши наявні в матеріалах справи видаткову накладну, суд встановив, що вона оформлена відповідно до положень чинного законодавства та не є підставою для визнання договору купівлі-продажу не проведеним або удаваним, а тому сприймається судом належними та допустимими доказом отримання Відповідачем товару, визначеного цією накладною та на суму, що в неї зазначено.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вимога ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договір купівлі-продажу датований 11.08.2017 року та укладений 18.09.2017 року між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 , на суму 39600 грн суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), суд на підставі ч.2 ст.235 ЦК має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Отже, звертаючись з позовом про визнання спірного договору удаваним і стверджуючи, що між відповідачами вчинено не договір купівлі-продажу, а був укладений договір про його повну матеріальну відповідальність позивач має довести, яким нормам права суперечить укладений, на його переконання, договір суборенди.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" з 14.05.2016 року до 18.09.2017 року. 14.05.2016 року він був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів. На підставі наказу №78-ОС від 13.05.2016 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 був прийнятий на роботу.

Згідно наказу (розпорядження) №117-к від 18.09.2017 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 був звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул буз поважних причин). Зазначений наказ ОСОБА_2 не оскаржував, хоча зазначив, що він з ним не погоджується.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Посилання ОСОБА_2 , як на обставину, яка вимусила його укласти договір купівлі-продажу це побоювання направлення його до проходження служби в зону проведення АТО є безпідставними та не підтверджені належними доказами по справі.

Як вбачається з матеріалів справи договір купівлі-продажу був укладений між сторонами 11 серпня 2017 року, 18.09.2017 року ОСОБА_2 був звільнений. До суду ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" звернувся тільки 12.06.2018 року. У судовому засіданні ОСОБА_2 вказував, що він сумлінно виконував свої трудові обов`язки та не погоджується з наказом про звільнення, але не своє звільнення та не оскаржував договір купівлі-продажу від 11 серпня 2017 року до часу пред`явлення до нього позовних вимог ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат".

Матеріали справи не свідчать, а сторонами по справі не надано доказів щодо укладення між ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" та ОСОБА_2 договору про повну матеріальну відповідальність.

Так, стаття 135-1 КЗпП України вказує, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24, водій не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП може бути укладений такий договір.

Представник ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" заперечував факту укладення між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність посилаюсь на прямо заборону законом укладення такого договору з водієм підприємства. ОСОБА_2 не надано доказів щодо його укладення.

Посилання ОСОБА_2 на пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 щодо неотримання товару за адресою: АДРЕСА_3 не свідчить про його неукладення, оскільки Договір не містить прямого обов`язку Покупця вигрузити товар саме за цієї адресою. Крім того, суд зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_6 свідчать про порядок роботи ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат", який ОСОБА_2 не оскаржувався. Також, свідку невідомо про факт крадіжки та факт звільнення відповідача.

Щодо твердження ОСОБА_2 про обґрунтованість його позовних вимог внаслідок наявності порушеного кримінального провадження також, на думку суду, не є підставою для задоволення зустрічного позову.

З Постанови про закриття кримінального провадження від 07.03.2020 року, винесеної Слідчим Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Орловим О.О., за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002845 від 13.08.2017 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вбачається, що встановлено 12.08.2017 року, приблизно о 13-00 год., невстановлена особа, шляхом вільного доступу таємно з автомобілю д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Роганський м`ясокомбінат", заволоділа особистим майном гр. ОСОБА_2 на суму 325 грн. та майном ТОВ "Роганський м`ясокомбінат" на суму в розмірі 39600 грн. В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що перебував у трудових відносинах із ТОВ «Роганський м`ясокомбінат", 12.08.2017 розвозив продукцію вказаного підприємства по торговим точкам підприємства та відповідно перевозив грошові кошти із цих торгівельних точок за попередні дні продаж до бухгалтерії ТОВ «Роганський м`ясокомбінат". 12.08.2017, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_2 розвантажив товар ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" до торгівельної точки та отримав грошові кошти для передання до бухгалтерії підприємства. Підходячи до автомобілю, ОСОБА_2 виявив пошкодження заднього колеса, відповідно почав його ремонт. Після ремонту виявив відсутність барсетки із грошовими коштами в салоні, яку він поклав туди перед заміною колеса. Відповідно до показань ОСОБА_2 , в барсетці знаходились грошові кошти ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" в розмірі 39600 грн., його особисте майно (мобільний телефон, документи, грошові кошти 325 грн.), яке для самого ОСОБА_2 не становить матеріальної шкоди та цінності, відносно якої ОСОБА_2 не має претензій. Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що теж працював водієм на ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" та неодноразово ставилися питання перед керівництвом компанії стосовно того, що водії самостійно перевозять грошові кошти, які належать ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" без належного захисту, вимагав як він, так і ОСОБА_2 разом із іншими водіями забезпечення належної інкасації грошових коштів із торгівельних точок. Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 підтвердив показання, надані потерпілим ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , та пояснив, що з приводу крадіжки 12.08.2017 року грошових коштів ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" з автомобіля компанії д.н.з. НОМЕР_1 , під час робочого виїзду ОСОБА_2 , були проведені загальні збори водіїв. Допитана в якості свідка продавець-касир торгівельної точки за адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_14 , вказала на той факт, що 12.08.2017 ОСОБА_2 привозив товар ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" до торгівельної точки. Продавцем були надані грошові кошти за привезений товар ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" водію ОСОБА_2 , які ОСОБА_5 повинен був передати до бухгалтерії ТОВ «Роганський м`ясокомбінат", про що вона сповістила в бухгалтерію компанії. В ході досудового розслідування неодноразово викликались представники ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" для допиту в якості потерпілої сторони, але жодного разу ніхто не з`явився, було отримано відповідь, що ТОВ «Роганський м`ясокомбінат" не звертався із заявою до органів поліції. Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що викрадені грошові кошти в розмірі 39600 грн. належали ТОВ «Роганський м`ясокомбінат", який не звернувся із заявою про вчинене відносно нього кримінального правопорушення, відмовився бути залученим до вказаного провадження в якості потерпілого, сам ОСОБА_2 не має жодних претензій відносно його частини викраденого майна в сумі 325 грн., потерпілу сторону, якій завдано матеріальної шкоди. У зв`язку із викладеним, неможливо з`ясувати усіх обставин кримінального правопорушення. Таким чином в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. В разі встановлення нових обставин, кримінальне провадження буде відновлено. Керуючись ст. 110 , п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002845 від 13.08.2017 року закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначена постанова слідчого ніким не оскаржувалась.

Отже, вказана постанова не свідчить про встановлення факту крадіжки майна ТОВ "ВП Роганський м`ясокомбінат" і тому не підтверджує доводи ОСОБА_2 в цієї частині.

Також судом досліджувався3.2.4. Договору купівлі-продажу, згідно якого Покупець зобов`язаний продавати Товар третім особам за прямим призначенням в тому стані, в якому він був отриманий від Продавця.

Суд погоджується з запереченнями ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат» та вважає їх слушними, що даний пункт застосовується лише у разі, якщо Покупець вирішить перепродати товар Продавця третім особам, але ніяким чином не зобов`язує Покупця в обов`язковому порядку продавати товар Продавця третім особам.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені.

Як вже зазначалося, згідно пунктів 5.3, 5.4 Договору у випадку порушення строків оплати товару, Покупець сплачує Продавцю пеню від суми заборгованості за кожний день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який створилася така заборгованість. За несвоєчасні розрахунки з винної сторони крім пені, додатково стягуються інфляційні нарахування та 20% річних за користування чужими коштами.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, сторонами дотримано письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання та встановлено обов`язок сплачувати пеню, а також узгоджено, що розмір пені встановлюється на рівні подвійної облікової ставки НБУ.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, встановивши факт порушення Відповідачем грошового зобов`язання, суд стягує з відповідача інфляційні втрати.

Виходячи з викладеного вище, суд погоджується з розрахунком позивача, в межах заявлених позовних вимог, та приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог з одночасною відсутністю правових підстав для задоволення зустрічної позовної заяви та стягує з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП РОГАНСЬКИИ М`ЯСОКОМБІНАТ» суми основного боргу в розмірі 39600,00 грн., пеню в розмірі 5488,67 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 3532,32 грн. та 20 % річних за користування чужими коштами в розмірі 5,48 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За змістом ч.1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 12, 13, 15, 16, 19, 81, 141 ЦПК України, ст. ст. 11, 235, 509, 530, 549, 625, 627, 655, 692, ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", ст. 135-1 КЗпП України суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства с обмеженою відповідальністю «ВП Роганський мясокомбінат»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП РОГАНСЬКИИ М`ЯСОКОМБІНАТ» (, юридична адреса 61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 151) суми основного боргу в розмірі 39600,00 грн. (тридцять дев*ять тисяч шістсот грн), пеню в розмірі 5488,67 грн. (п*ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. шістдесят копійок), суму інфляційних нарахувань в розмірі 3532,32 грн. (три тисячі п*ятсот тридцять дві грн. тридцять дві коп.) та 20 % річних за користування чужими коштами в розмірі 5,48 грн. (п*ять гривень сорок вісім коп).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» (код , юридична адреса 61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 151) сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 місце фактичного проживання АДРЕСА_4 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ», , ІНП 67, юридична адреса 61172, м. Харків, вул. Роганська, буд. 151

Повний текст судового рішення складено 22.06.2020 року.

Головуючий суддя -