РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній день позивач разом з дітьми проживає окремо від відповідача та самостійно їх утримує. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу дітям. Просить сягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн по 2000 грн., на кожну дитину моменту звернення та до повноліття дітей.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.09.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

До суду від відповідача надійшов відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач офіційно не працює, фінансової можливості сплачувати зазначену позивачем суму аліментів не має. Посилається на ті обставини, що позивачем в обґрунтування позову не надано жодних доказів, на підтвердження зазначених у позовній заяві тверджень. Крім того зазначає, що має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сплачує відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області по справі №2121/1058/2012 від 14.08.2012 року аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Таким чином сплачувати аліменти виходячи з того що він не працює у вказаному в позові розмір не має можливості.

Також відповідач зазначає, що між ним та ОСОБА_1 було укладено договір щодо спільного виховання дітей від 20.05.2019 року, про який в позовній заяві позивач не зазначає, вказаним договором вже врегульовано питання виховання та утримання спільних дітей.

Посилається на п. 4.1.1. Договору, де передбачено обов`язок батька сплачувати позивачеві кошти пов`язані з вихованням дітей - аліменти.

Пунктом 5.5. вказаного договору передбачено, що усі спори щодо виконання договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, однак позивач не намагалася вирішити питання щодо розміру та порядку сплати аліментів в досудовому порядку.

Вважає, що оскільки порядок сплати коштів на утримання дітей передбачено вказаним договором то й порядок погодження розміру цих платежів встановлений договором. Зазначає, що договором передбачено, що він повинен забезпечувати інтереси дітей, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної культурної та етнічної належності.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що всі заходи виховного характеру щодо дітей сплачуються батьком, а мати в свою чергу зобов`язана забезпечити дітей відвідуванням таких закладів. Однак позивачем вказані умови договору не виконуються а саме п.3.3. на його неодноразові прохання надати інформацію про відвідування дітьми відповідних закладів проігноровані. Тобто, діти не отримують належного виховання та розвитку на тому рівні, який зазначено у Договорі. З цього приводу ним було подано позов до ОСОБА_1 щодо примушення її як сторони за Договором щодо належного виконання його умов.

Просить в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки може виникнути така ситуація, що на нього буде покладено обов`язок по сплаті аліментів та додатково обов`язок по сплаті витрат на розвиток та виховання дітей.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що вимогами статей Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, посилання відповідача на договір укладений між ними щодо спільного виховання дітей є нічим іншим як спотворенням фактів вказаного договору, оскільки вказаний договір не передбачає сплату аліментів на утримання дітей. Просить задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача надійшла відповідь відповідно до якої зазначає, що позивачем на обґрунтування аліментів у розмірі 4000 грн (по 2000 грн на кожну дитину) не надано належних та допустимих доказів, посилається на умови договору щодо спільного виховання дітей та щодо відсутності спроби з боку позивача вирішити питання щодо розміру та порядку сплати аліментів в досудовому порядку. Зазначає, про можливість сплачувати аліменти на дітей відповідно до наданого ним розрахунку, а саме на утримання ОСОБА_6 ,2014 р. н. в розмірі 740,00 грн на утримання ОСОБА_7 , 2016 р.н. в розмірі 593,00 грн .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Від даного шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження зареєстрованого та виданого Дніпровським районним у м. Херсоні відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, від 18.10.2016 року, актовий запис 739. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження, зареєстрованого та виданого відділом ДРАЦС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис 109.

Неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з матір`ю у квартирі АДРЕСА_1 .

20.05.2019 року між сторонами укладено договір щодо спільного виховання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., Вказаний договір укладено з метою забезпечення реалізації прав та обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення прав на підтримання з ними безперешкодного спілкування, регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4000,00 грн., тобто по 2000 грн., щомісячно на кожну дитину, вказуючи на те, що такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК (2947-14) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК (2947-14).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач як на доказ посилається на договір щодо спільного виховання дітей зазначаючи при цьому, що вказаним договором врегульовано питання щодо утримання дітей посилається на п.3.3., 4.1.1. Договору де передбачено що усі заходи виховного характеру оплачуються за рахунок батька, та обов`язок батька сплачувати кошти пов`язанні з вихованням дітей.

Однак суд не погоджується з вищевикладеним, оскільки предметом вказаного договору є забезпечення реалізації прав та обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення прав на підтримання з ними безперешкодного спілкування, регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Умовами вказаного договору не врегульовано питання сплати аліментів. Разом з тим п.3.1. передбачено, що Сторони дійшли згоди щодо необхідності всебічного виховання та розвитку Дітей, що включає в себе відвідування спеціалізованих закладів з виховання дитини в галузях загального розвитку, спорту та мистецтва. До спеціалізованих закладів не відносяться школи та дитячі садки.

3.2. З урахуванням віку Дітей Сторони домовились:

Син має відвідувати заклади загального розвитку, спортивні секції, заклади з розвитку здібностей, до яких він має схильність. По досягненню трирічного віку Донька має відвідувати заклади загального розвитку. По досягненню п`ятирічного віку Донька додатково має відвідувати заклади з розвитку здібностей, до яких вона має схильність. Питання відвідування Донькою спортивних секцій (інших розвиваючих закладів) вирішується з урахуванням здібностей Дитини та її власного бажання.

3.3.Усі заходи виховного характеру щодо Дітей оплачуються за рахунок Батька. В свою чергу Мати зобов`язується забезпечити відвідування Дітьми розвиваючих закладів, спортивних секцій тощо. Графік відвідування спеціалізованих закладів з виховання дитини встановлюється з урахуванням зимових та літніх канікул.

Крім того договором, а саме п.4.1.1. обумовлено сплачувати матері передбачені цим договором кошти пов`язані з вихованням дітей. Крім того батько компенсує матері половину додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами.

Зміст укладеного між сторонами нотаріально посвідченого договору не є доказами вжиття заходів для одержання аліментів. Відповідачем не надано суду доказів, що він поніс з моменту укладання вказаного договору необхідні витрати для розвитку дітей.

Твердження відповідача стосовно того що він безробітний, має на утриманні ще одну дитину, та посилання що договором вже врегульовано сплату аліментів, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, відповідачем не наведено витрат в річному розрізі з помісячним розрахунком які він поніс з моменту укладання договору про спільне виховання дітей, не надано жодних чеків на продукти харчування чи інші витрати понесені ним виключно на дітей, як і не надано доказів неможливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він має на утримання ще одну дитину та сплачує на її користь аліменти.

Суд не може керуватись припущеннями, докази не несуть конкретики, не є достатніми та однозначними.

Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою та може працювати і виконувати обов`язок по утриманню дітей та сплачувати визначену судом суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дітей. Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу.

За таких обставин визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що достатнім розмір аліментів на кожну дитину буде становити 1500,00 грн., щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в на користь позивача в розмірі 768, 40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 258, 259, 263- 265, 279, 430 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн., (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) на кожну дитину, починаючи з 03.07.2019 року та до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

В решті відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі ст.430 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко