Справа № 755/8986/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни, державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни про визнання незаконною бездіяльності, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни, державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни про визнання незаконною бездіяльності, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи встановлено, що скарга підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вищевказана норма процесуального закону відноситься до Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

08 лютого 2020 року набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України згідно яких, зокрема, ч. 2 ст. 183 ЦПК України доповнено абзацом другим.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

При цьому з матеріалів скарги убачається, що в порушення положень абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до скарги не додано доказів надіслання (надання) такої скарги та доданих до неї документів заінтересованим особам державним виконавцям Воротніковій А.С. , Коломієць І.М. та Дніпровському РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, натомість до суду подано скаргу та додані до неї документи з доданими їх копіями у одному примірнику.

За змістом ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки скаргу на дії та бездіяльність державних виконавців подано без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України в частині надання суду доказів про надсилання (надання) такої скарги іншим учасникам справи, скарга підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Серед іншого, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику наступне.

У поданій до суду скарзі серед інших вимог заявлено вимогу щодо оскарження та зобов`язання державного виконавця скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

До таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшли Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження №14-134цс19) та Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 року у справі № 733/889/17.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, заявлені у скарзі вимоги про оскарження та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 183, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни, державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інни Миколаївни про визнання незаконною бездіяльності, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя