Справа № 697/124/20
Провадження № 2/697/280/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з Дрянової Н.В.

представника відповідача Бовшика М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2008 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Відносини між банком і клієнтом, які регулюються Договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через вищевказаний сайт банку або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, тобто умовами, визначеними для договору приєднання.

Виконання відповідачем договору вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту та операції щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів з межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.44 договору - короткостроковий кредит, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктами 1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2. Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, банк використав своє право щодо зміни умов Договору, а саме впроваджені зміни відсоткової ставки із 01.09.2014 до розміру 34,8% річних, із 01.04.2015 до розміру 43,2% річних. З 01.09.2015 впроваджені зміни в частині нарахування відсотків та самостійного списання Банком за дорученням Клієнта грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту. З 01.04.2019 впроваджені зміни в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 у разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту такого порушення Клієнт зобов`язується сплатити Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд".

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п.2.1.1.3.5 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.11.2019 має заборгованість 41181,06 грн., яка складається з наступного: 17631,90 грн. - тіло кредиту; 2394,22 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 18955,84 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1949,10 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 41181,06 грн. за кредитним договором № б/н від 02.07.2008 та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк").

В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 27.02.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2020, яке в подальшому було відкладене на 29.05.2020.

Ухвалою суду від 08.04.2020 витребувано докази по справі.

29.05.2020 за клопотанням представника відповідача судовий розгляд по справі було відкладено на 12.06.2020

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.64).

Представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю., який діє на підставі ордеру серії СА №1003171 від 08.04.2020 (а.с.68) у судовому засіданні позов визнав частково, заявив клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності та у зв`язку з чим відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами у розмірі 1400 грн., про що нею було підписано заяву приєднання, кредитний договір не укладався. Вважає, що довідка банку про надання відповідачу кредитних карток є неналежним доказом (а.с.94), оскільки не містить підтвердження номеру кредитного договору, дати його укладення, а також не ідентифіковано особу відповідача, заперечує щодо отримання відповідачем інших кредитних карток, крім картки № НОМЕР_1 зі строком дії до 12/11.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.07.2008 між сторонами укладено договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляд встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.18,19).

Відповідно до анкети від 02.07.2008 позичальник ОСОБА_1 висловила свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Тарифами, Пам`яткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, з якими відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис на заяві від 02.07.2008 та Довідці про умови кредитування (Тарифах) (а.с.18,19).

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

З довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача ОСОБА_1 (а.с.95,105,121) вбачається, що 02.07.2008 відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з встановленням кредитного ліміту у розмірі 1400,00 грн., який в подальшому було змінено, а саме: 05.11.2008 до 1000,00 грн.; 05.08.2009 до 1400,00 грн., 15.07.2010 до 1900 грн., 10.08.2010 до 3800 грн., 29.09.2010 до 4400 грн., 05.11.2010 до 5200 грн., 05.01.2011 до 6200 грн., 24.02.2011 до 8200 грн., 19.03.2011 до 10200 грн., 29.03.2013 до 14200 грн., 03.04.2014 до 15000 грн., 29.03.2018 знижено кредитний ліміт до 9450,00 грн., а вже 15.12.2018 відбулося зниження кредитного ліміту до 0,00 грн.

З довідки АТ КБ Приватбанк (а.с.94,104 (на завороті), 122) вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано (відкрито) наступні кредитні картки:

- 02.07.2008 - № НОМЕР_1 зі строком дії до 12/11;

- 05.07.2010 - № НОМЕР_2 зі строком дії до 11/13;

- 06.02.2012 - № НОМЕР_3 зі строком дії до 11/15;

- 19.11.2015 - № НОМЕР_4 зі строком дії до 10/18.

Твердження представника відповідача про неотримання ОСОБА_1 кредитної картки після 2011 року, суд оцінює критично, оскільки згідно виписки до рахунку (а.с.81-93) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 регулярно починаючи з 19.07.2008 по 23.07.2018 користувалася кредитною карткою, а саме: розраховувалася в магазинах, поповнювала готівкою картку у терміналі, знімала готівку в банкоматі, сплачувала комунальні послуги та внески до ПФУ, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого ліміту.

Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.8-17) вбачається, що станом на 28.11.2019 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком за договором № б/н від 02.07.2008 становить 41181,06 грн., яка складається з наступного: 17631,90 грн. - тіло кредиту; 2394,22 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 18955,84 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1949,10 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.

Стосовно загальної суми заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 2394,22 грн. та нараховував дані відсотки по 28.11.2019, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-17).

Вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитом суд виходить з наступного.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

В кредитному договорі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії кредитної картки 10/18, а тому кінцевим терміном повернення кредиту є 31 жовтня 2018 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором, зокрема, відсотки за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 с. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 05 грудня 2019 року у справі № 205/5456/16-ц, (провадження № 61-32720св18).

Таким чином, право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом, припинилося зі спливом строку кредитування 31 жовтня 2018 року, що відповідає строку дії кредитної картки, а тому починаючи з 01 листопада 2018 року позивач не мав права здійснювати зазначені нарахування.

Тому, відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 02 липня 2008 року по 31 жовтня 2018 року, які відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.07.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 становлять 1077,86 грн. (а.с.16).

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.8.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг згідно ускладненого договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 18955,84 грн.

Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи порушення ОСОБА_1 щомісячних зобов`язань по поверненню кредитного ліміту, процентів за фактичне користування кредитними коштами, з неї на користь банку підлягає стягненню сума фіксованого штрафу у розмірі 250 грн., а також 5% від суми заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотків за користуванням кредитом (17631,90 грн.+ 1077,86 грн.), що становить 935,49 грн.

Відповідачем та її представником не надано суду доказів на підтвердження належного виконання нею зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14.

Як вже зазначалося вище, з матеріалів справи вбачається, що строк дії перевипущеної картки, виданої ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору б/н від 02.07.2008 до останнього дня жовтня 2018 року (а.с.94).

Дані обставини щодо строку дії картки відповідачем не спростовано.

Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 16.01.2020, що підтверджується копією поштового відправлення (а.с.47,48), тобто в межах трирічного строку позовної давності, а тому клопотання представника відповідача про застосування судом строку позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: 17631,90 грн. тіло кредиту; 1077,86 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 935,49 грн. - штраф (процентна складова), а всього до стягнення 19895,25 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_5 від 28.01.2020 (а.с.53), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 48,31% (19895,25 х100:41181,06), тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1015,47 грн (2101х48,31:100).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.256-258, 509, 527, 528, 549, 638, 640, 1048, 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р НОМЕР_7 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 02.07.2008 в розмірі 19895,25 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень 25 коп.) грн., яка складається з наступного: 17631,90 грн. тіло кредиту; 1077,86 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 935,49 грн. - штраф (процентна складова).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р НОМЕР_7 ) судовий збір у сумі 1015,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2020 року.

Головуючий О . М . Льон