Номер провадження: 22-ц/813/4641/20
Номер справи місцевого суду: 517/502/19
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суд в складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2019 року повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилимм приміщеннями,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

26.09.2019 року ОСОБА_1 звернулось із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 27.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 17.10.2019 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачці.

ОСОБА_1 не погодилась із ухвалою суду від 17.10.2019 року, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 17.10.2019 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду від 17.10.2019 року.

28.11.2019 року, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду від 17.10.2019 року, в суді апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги на ухвалу суду від 17.10.2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020 року заяву ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги на ухвалу суду від 17.10.2019 року залишено без задоволення через те, що наявна ухвалу суду від 26.11.2019 року про відкриття апеляційного провадження, ОСОБА_1 роз`яснено право звернутись із заявою про відмову від апеляційної скарги.

Станом на 02.07.2020 року ОСОБА_1 не подала заяву про відмову від апеляційної скарги не ухвалу суду від 17.10.2019 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Відповідно до ст. ст. 4 , 5 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, надано право на звернення до суду за захистом, тобто кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

В ухвалі суд вказує, що згідно ухвали суду від 27.09.2019 року позовна заява залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам п. п. 5,6,7,9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Позивачка надала необхідний мінімум доказів, потрібних для розгляду справи по даній категорії справ і розшук відповідача не потрібен. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Позивачка не збирається стягувати гроші і судові витрати з відповідача, у неї немає електронної адреси, а електронна адреса відповідача їй невідома.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачка не виконала ухвалу суду від 27.09.2019 року і не усунула недоліки позовної заяви (а.с.8).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями ст. ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ст. 185 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 27.09.2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав того, що не відповідає вимогам п.п. 5,6,7,9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, а саме, у позовній заяві відсутні: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 4,4 зворот).

27.09.2019 року ухвала суду від 27.09.2019 року надіслана на адресу ОСОБА_1 (а.с. 5), яка 10.10.2019 року повернута до суду першої інстанції без вручення (а.с. 7).

27.09.2019 року копія ухвали суду від 27.09.2019 року отримана представником позивачки, при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо повноважень представника ОСОБА_3 (а.с. 6).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи (ст. 62 ЦПК України).

Повноваження представника ОСОБА_3 на представництво у суді інтересів позивачки ОСОБА_1 , відповідно до ст. 62 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Позовна заява повернута позивачці з підстав невиконання ухвали суду від 27.09.2019 року про усунення недоліків позовної заяви, зокрема з підстав: відсутності викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відсутності відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відсутності відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Між тим, позовна заява ОСОБА_1 містить виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, до позовної заяви додані докази, що підтверджують вказані обставини (а.с.1).

Чинне процесуальне законодавство передбачає зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а також відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Слід зазначити, що вказівка зазначених обставин у позовній заяві необхідна лише у разі, якщо такі заходи проводилися або здійснювалися.

Крім того, ухвала суду від 27.09.2019 року не зазначає, що спір про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за законом, передбачає обов`язковий досудовий порядок його врегулювання.

Сам по собі факт не зазначення позивачкою попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справине є достатньою підставою для залишення позовної заяви без руху, а, у подальшому, для її повернення.

Надмірний формалізм у тлумаченні процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ), визнається ЄСПЛ неправомірним обмеженням права на доступ до суду.

Реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.

Рівень доступу до суду, передбачений національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві.

Суворе тлумачення національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

При цьому, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним. Надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявника права доступу до суду і заважає розгляду його позовних вимог.

Суд повинен уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, зокрема, з підстав: не зазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; не наведення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Вказаніобставини можуть бути з`ясовані судом на стадії підготовчого провадження, відповідно до глави 3 розділу ІІІ ЦПК України.

Надто суворе тлумачення судом першої інстанції процесуальної норми позбавило ОСОБА_1 доступу до суду і стало перешкодою для розгляду її позовної заяви у суді.

Оскільки повернення позовної заяви з формальних підстав унеможливило доступ позивачки до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку, ухвала суду не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.

Підставами для скасування ухвали суду , що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, у тому числі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали ( п.п. 3,4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про повернення позовної заяви, через формальне тлумачення норми процесуального права суд порушив право позивачки на доступ до суду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням прави до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

З огляду на те, що предметом розгляду є ухвала суду про повернення позовної заяви, яка підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції, судові витрати підлягають відшкодуванню за результатами розгляду спору по суті.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п. п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки касаційного оскарження, визначені ст. 390 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.07.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков