Справа № 712/2096/20
Провадження № 2/712/1252/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

15 червня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 39/50 частини будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником 11/50 частини вказаного будинку є ОСОБА_3 . Вказує, що на сьогодні в її приватному будинку АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В лютому 2014 року відповідач зібрав свої особисті речі та залишив вищенаведене домоволодіння і до сьогоднішнього дня в ньому не з`являвся. Тобто, починаючи з лютого 2014 року і по сьогоднішній день ОСОБА_2 в будинку не проживає, будинком не користується, його особисті речі в будинку відсутні, будь-який зв`язок з будинком останній втратив. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує право позивача на користування власним майном. На сьогоднішній день, вона знаходиться в тяжкому матеріальному стані та не має змоги одноособово сплачувати всі комунальні послуги за всіх осіб, які зареєстровані у її будинку. Також, позивачка не має змоги оформити субсидію. Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами не звертався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що вона є власницею 11/50 частини будинку АДРЕСА_1 . Підтвердила факт того, що, починаючи з лютого 2014 року по сьогоднішній день відповідач по справі не проживає та не користується будинком АДРЕСА_1 , його особисті речі в будинку відсутні, будь який зв`язок з будинком він втратив.

Зі згоди позивачки, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку із неявкою сторін, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилася.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 39/50 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 1-3457, виданого 04 листопада 1998 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою.

Згідно з договором купівлі-продажу № 4026, посвідченого 12 листопада 1999 року приватним нотаріусом Мисан А.О. власником інших 11/50 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 від 04 грудня 2003 року ОСОБА_6 уклала шлюб зі ОСОБА_7 , в результаті чого змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Заявою від 27.05.2020, скерованою до суду, ОСОБА_3 підтвердила той факт, що відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1 .

З відповіді, наданої Управлінням з питань державної реєстрації ЧМР № б/н від 28.01.2020 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.02.1990 по теперішній час; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.07.2004 по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.11.2005 по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 11.02.2014 по теперішній час.

Актом опитування сусідів від 19.02.2020, затвердженим комісією у складі голови комітету самоорганізації «Дахнівський», мешканки будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , мешканки буд. АДРЕСА_1 та ОСОБА_11 мешканки буд. АДРЕСА_1 , встановлено, що відповідач постійно не проживає в будинку АДРЕСА_2 , будь який зв`язок з будинком втратив, його особистих речей в ньому немає з квітня 2018 року. За комунальні послуги сплачує позивачка та, також, несе інші витрати по утриманню та ремонту будинку.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону, мають виключно члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає у будинку, а саме: з з 2018 року, не здійснює оплату за користування будинком і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню домоволодіння та не приймає участь у спільному побуті вже більше двох років, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 18, 247, 263, 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 319, 321,391 ЦК України, ст. 405 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2020.

Головуючий