Провадження № 2/760/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 вересня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Король О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Вуйка В.А. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить:

- у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/4038/74/48249 від 27.10.2006 у сумі: 130513,93 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна;

- стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.10.2006 між «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/4038/74/48249, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 38000 доларів США строком до 27.10.2026, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 14 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені цим кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27.10.2006 року між банком та відповідачами було укладено договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3294.

Відповідно до умов іпотечного договору, його предметом є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка стане власністю іпотекодавців у майбутньому після державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3290, за умовами якого, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили вищевказаний предмет іпотеки у ОСОБА_3 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року у справі № 760/16486/15-ц, з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/4038/74/48249 від 27.10.2006 року в розмірі 30882,37 доларів США, 1945,94 доларів США заборгованості по сплаті відсотків, 2958,44 доларів США пені.

Однак, позичальник зазначене рішення суду та умови укладеного кредитного договору не виконує, а тому станом на 09.04.2019 має заборгованість в сумі 130513,93 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 3477431,17, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 30882,37 доларів США, що еквівалентно 822834,13 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 5802,75 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 154609,27 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 18122,74 доларів США, що еквівалентно суму в розмірі 482864,79 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 17826,61 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 474974,66 грн. Розрахована пеня в сумі 2171732,25 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем основного зобов`язання, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.10.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/4038/74/48249, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 38000 доларів США строк до 27.10.2026 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 14,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені цим кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27.10.2006 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3295.

Відповідно до умов іпотечного договору, його предметом є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , який стане власністю іпотекодавців в майбутньому після державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченим Щелковим Д.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27.10.2006 за №3290, за умовами якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили вищевказаний предмет іпотеки у ОСОБА_3 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року у справі № 760/16486/15-ц, з ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/4038/74/48249 від 27.10.2006 року в розмірі 30882,37 доларів США, 1945,94 доларів США заборгованості по сплаті відсотків, 2958,44 доларів США пені.

26.03.2019 відповідачам банком були направлені вимоги про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак, доказів на підтвердження належного виконання вимог банку матеріали справи не містять.

Судом встановлено та відповідачами не спростовано те, що позичальник зазначене рішення суду та умови укладеного кредитного договору не виконує, а тому станом на 09.04.2019 має заборгованість в сумі 130513,93 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 3477431,17 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 30882,37 доларів США, що еквівалентно 822834,13 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 5802,75 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 154609,27 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 18122,74 доларів США, що еквівалентно суму в розмірі 482864,79 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 17826,61 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 474974,66 грн. Розрахована пеня в сумі 2171732,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим представником позивача, який суд визнає належним та допустимим доказом у справі.

Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором, договором іпотеки, а також ст.ст.572-593, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, та Законом України «Про іпотеку».

В ході розгляду справи встановлено, що кредитний договір та договір іпотеки є чинними на час розгляду даної справи, та у встановленому законом порядку недійсними не визнавались.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 530, 1049 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.

Згідно зі ст.589 ЦПК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Крім того, діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу.

Звертаючись до суду з позовом, банк також просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено неналежне виконання кредитних зобов`язань, які забезпечені іпотечним майном, та доказів безпідставності позовних вимог з боку відповідачів суду надано не було, суд вважає, позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.572-593, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33, 36, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/4038/74/48249 від 27.10.2006 в сумі 130513,93 доларів США - звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в рівних частинах судовий збір в сумі 1921 грн, тобто по 960,50 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - Г.О. Козленко