Справа № 152/1259/19
Провадження № 22-ц/801/788/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 рокуСправа № 152/1259/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Сопруна В. В., Копаничук С. Г.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області у складі судді Войнаровського І. В. від 22 жовтня 2019 року (дата складання повного тексту рішення у справі відсутня), -

встановив:

08 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернулась з цим позовом, за яким просила:

-визнати поважною причину пропущення строку на прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_5 ;

-визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_5 , протягом трьох місяців з часу набрання рішенням законної сили.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті батька отримала правовстановлюючі документи на спадкове майно - жилий будинок в АДРЕСА_1 , тобто фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, але при зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про спадщину довідалась про пропущення строку на прийняття спадщини.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано, що ОСОБА_1 пропустила строк для подання спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 з поважних причин. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , протягом трьох місяців з часу набрання рішенням законної сили.

Рішення мотивовано тим, що зазначена позивачкою причина пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважною, а тому їй необхідно визначити додатковий строк для подання такої заяви на підставі приписів статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 , вказуючи на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове - про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, він же брат позивачки і, відповідно, спадкоємець померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , який до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований у жилому будинку батька в АДРЕСА_1 . Тобто саме він є тим спадкоємцем, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отже прийняв спадщину. Більше того, земельна ділянка, на якій розташований будинок була приватизована її батьком ОСОБА_6 . На підставі її заяви про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 була заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_6 , однак ні вона, ні інший спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_7 до участі у справі залучені не були, які двоє інших спадкоємців за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Вказувала, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ЦК України, оскільки спадщина відкрилась і була прийнята у 1991 році.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно у виді жилого будинку в АДРЕСА_1 . Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніна О. О. від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Згідно з пунктами 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась до 1 січня 2004 року - ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до цих правовідносин не підлягають застосуванню положення статтей 1216, 1218,1223, 1268 ЦК України, на які послався суд першої інстанції як на підставу задоволення позову, натомість необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року (далі ЦК УРСР), зокрема за змістом частин першої, другої статті 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

За правилами цього Кодексу після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, якщо жоден зі спадкоємців не вчинив дій, передбачених статтею 549 ЦК УРСР, спадкове майно переходило до держави (пункт 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР).

Отже, за змістом цих статтей відповідачами у справі про продовження строку для прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 липня 2003 року , можуть бути спадкоємці, які прийняли спадщину (їх правонаступники), або держава в особі уповноваженого органу (відповідного органу Державної фіскальної служби), а не орган місцевого самоврядування, на території якого розташоване спадкове майно.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, позов пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 1261 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 к. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року)

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: В. В. Сопрун

С. Г. Копаничук