Дата документу 04.06.2020
Справа № 334/491/20
Провадження № 2/334/2046/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

04 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що йому на підставі Договору купівлі-продажу від 13.01.2020 року на праві власності належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані, але не мешкають з 2017 року відповідачі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прописані у будинку як члени родини минулого власника, але з 2017 року житловим приміщенням будинку не користуються, не сплачують вартість комунальних послуг, не беруть участі в утриманні житла, не проводять ремонти.

У зв`язку з реєстрацією відповідачів в належній позивачу частині будинку, останній вимушений сплачувати комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати та порушує його право на вільне володіння та розпорядження своєю власністю.

Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Гуртовенко П.А. подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, за згодою позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутністю відповідачки.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Положеннями ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, яке належить йому на праві власності.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 13.01.2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим Олексієм Сергійовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 18, позивач ОСОБА_1 є власником 43/200 житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 . Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 196067437 від 13.01.2020 року.

Згідно Договору купівлі-продажу від 13.01.2020 року, співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 .

Згідно Довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/176 від 10.01.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до п. 17 вказаного Договору, продавець ( ОСОБА_4 ) був зобов`язаний в строк до 15.01.2020 року виписати (зняти з реєстрації) всіх, хто мешкав у належній йому частині будинку.

Станом на теперішній час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зняті з реєстраційного обліку у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.02.2020 року.

З пояснень позивача, які ніким не спростовано, у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній йому частині жилого будинку, останній вимушений сплачувати надміру нараховані комунальні послуги та інші платежі, що складають додаткові матеріальні витрати та порушує його право на вільне володіння та розпорядження своєю власністю.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі фактично більше року не проживають у належній позивачу частині житлового будинку АДРЕСА_1 , житловим приміщенням якого не користуються, особистих речей за вказаною адресою не мають, не сплачують комунальні послуги, а в добровільному порядку знятись з реєстрації не мають можливості, а тому в силу статті 391 ЦК України втратили право користування цим приміщенням, а зняття їх з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Таким чином, вивчивши надані в обґрунтування позовних вимог письмові докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позову про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування 43/200 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , чим ОСОБА_1 будуть усунуті перешкоди у користуванні та володінні вказаним житлом.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 280-283, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування 43/200 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.