ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просив, визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення (а.с.42-44).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги (а.с.48-52).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 10).

Зі свідоцтва про припинення одруження № 15946 від 13 грудня 1966 року вбачається, що 03 вересня 1966 року припинений шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 11).

25 квітня 1981 року ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 липня 2014 року (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8).

31 липня 1998 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1352 від 16 липня 1998 року на ім`я ОСОБА_2 виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ДПД* № 102 на земельну ділянку розташовану на території АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. роз`ясненнями № 215/01-16 від 06 вересня 2019 року повідомлено ОСОБА_1 на його звернення від 05 вересня 2019 року щодо прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що ним пропущений строк для подачі зазначеної заяви, для поновлення якого позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 14).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на лікуванні з 26 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і передбачений ст. 1270 ЦК України строк відповідно скінчився 31 липня 2019 року, а на лікуванні позивач потребував з 26 липня 2019 року, отже вказані обставини не свідчать про існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини у розумінні ст. 1272 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1-3, 6 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу.

Постановлене судове рішення зазначеним критеріям не відповідає.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, посилаючи на відмову нотаріуса у вчинені нотаріальних дій, з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.

До позовної заяви додано роз`яснення приватного нотаріуса ГТУЮ у Дніпропетровській області ДМНО Панченко О.В. (а.с.14).

У пункті 1 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 йдеться про обов`язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Матеріали справи не містять вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач під час розгляду справи не скористався наданими йому правами, не обґрунтував позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Виходячи з встановлених обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, колегія суддів дійшла висновку про передчасність позовних вимог, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим, виник би цивільно-правовий спір, що підлягав би розглядові у позовному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів не вважає за доцільне розглядати доводи апеляційної скарги, так як зазначені порушення норм матеріального права є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч. 1 ст.376 ЦПК, з відмовою у задоволені позовних вимог із зазначених вище підстав.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: