Житомирський апеляційний суд
Категорія 76 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/10783/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)», третя особа: Житомирська міська рада, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)»

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)». Уточнивши свої вимоги у січні 2020 року, просив визнати протиправним і скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8), оформлене протоколом від 24 листопада 2016 року №4, в частині зняття з черги квартирного обліку його сім`ї у складі чотирьох осіб: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 і доньки ОСОБА_4 ; зобов`язати спільне засідання адміністрації та житлово побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) розглянути питання щодо поновлення в списку першочергового отримання житла, загальна та першочергова черга, його сім`ї у складі чотирьох осіб: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 і доньки ОСОБА_4 . Свій позов обґрунтовував тим, що з 20 квітня 1987 року перебував на черзі поліпшення житлових умов у відповідача, де проходив службу та був звільнений 19 лютого 1997 року. У 2016 року його сім`ю знято з черги та такі дії відповідача вважає протиправними.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», оформлене протоколом від 24 листопада 2016 року №4, в частині зняття з черги квартирного обліку ОСОБА_1 . У задоволенні іншої вимоги відмовлено. Стягнуто з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення на користь держави судового збору в сумі 840,80 грн., Державна установа «Житомирська установа виконання покарань (№8)» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині змінити, зменшивши суму судового збору з 840,80 грн. до 320 грн. Зазначає, що станом на день звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки з двох вимог немайнового характеру позивачу задоволено судом лише одну, то з відповідача слід стягнути 320 грн. судового збору. Окрім того, просить вирішити питання щодо судового збору в сумі 704 грн., сплаченого за подання апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи із принципу диспозитивності, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених та відмовлених вимог ОСОБА_1 , тобто в частині визнання протиправним та скасування рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», оформлене протоколом № 4 від 24 листопада 2016 року, в частині зняття з черги квартирного обліку ОСОБА_1 , а також у частині відмови зобов`язати розглянути питання щодо поновлення в списку першочергового отримання житла.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який містив дві позовні вимоги немайнового характеру: 1) визнати нечинним протокол №4 спільного засідання адміністрації та житлової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) від 24 листопада 2016 року в частині зняття з черги квартирного обліку його сім`ї» 2) поновити в черзі на квартирному обліку на поліпшення житлових умов у Житомирській установі (№8).

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій, не змінюючи кількості та немайнового характеру, свої вимоги виклав у наступній редакції: 1) визнати протиправним і скасувати рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8), оформлене протоколом від 24 листопада 2016 року №4, в частині зняття з черги квартирного обліку його сім`ї у складі чотирьох осіб: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 і доньки ОСОБА_4 ; 2) зобов`язати спільне засідання адміністрації та житлово побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) розглянути питання щодо поновлення в списку першочергового отримання житла, загальна та першочергова черга, його сім`ї у складі чотирьох осіб: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 і доньки ОСОБА_4 (а.с.146-148).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: задоволено лише одну вимогу немайнового характеру, та стягнуто з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із розміром судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, з огляду на наступне

Поняття судового збору визначено у ст.1 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею третьою Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.

Частиною першої ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на час подання позовної заяви).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року був установлений у розмірі 1 600 грн.

У пункті тринадцятому пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 із двома вимогами немайнового характеру мала бути оплачена судовим збором у сумі 1 280 грн. по 640 грн. за кожну вимогу немайнового характеру (1 600 грн. х 0,4 = 640 грн.).

Частиною четвертою ст.175 ЦПК України визначено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч.4 ст.177 ЦПК України).

У позовній заяві ОСОБА_1 , пославшись на приписи Закону України «Про судовий збір», зазначив, що звільнений від сплати судового збору, як інвалід другої групи.

Так, відповідно до п.9 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп.

Ксерокопією довідки МСЕК від 08 серпня 2017 року серії 12 ААА №864059 підтверджується, що ОСОБА_1 установлено другу групу інвалідності (а.с.6).

Відтак, ОСОБА_1 звільнений законом від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, як особа з інвалідністю другої групи у відповідності до приписів п.9 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Частиною першою ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частиною шостою зазначеної вище статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року задоволено лише одну позовну вимогу, то у відповідності до приписів частини шостої ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті саме за таку вимогу. Тобто, стягненню підлягає судовий збір у сумі 640 грн., а не 840,80 грн., як помилково визначив суд першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому таке в оскарженій частині слід змінити, зменшивши суму з 840,80 грн. до 640 грн.

Питання щодо судового збору, сплаченого Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№8)» за подання апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду вирішує наступним чином.

Частиною першою ст.3 Закону України «Про судовий збір» передбачено справляння судового збору, зокрема, за подання до суду апеляційної інстанції скарги на судове рішення.

Однак, у пункті тринадцятому пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Оскільки Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№8)» подано апеляційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року лише в частині розподілу судових витрат, не пов`язана з позовними вимогами і не стосується суті спору, то таку скаргу не належало оплачувати судовим збором.

Змістом п.1 частини першої ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Платіжним дорученням від 19 березня 2020 року №243 підтверджується, що Державною установою «Житомирська установа виконання покарань (№8)» за подання апеляційної скарги у даній справі сплачено 704 грн. судового збору.

За таких обставин, судовий збір у сумі 704 грн. підлягає поверненню Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», як зайво сплачений.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року в частині стягнення з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на користь держави судового збору змінити, зменшивши суму з 840 грн. 80 коп. до 640 грн.

Повернути Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» зайво сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 704 грн. за платіжним дорученням від 19 березня 2020 року №243.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в частині зменшення судового збору може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 19 червня 2020 року.