Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/3104/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Лисенко І.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА++» про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА++» про стягнення заборгованості за договором позики від 30.08.2019 в сумі 468180 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2019 він, ОСОБА_2 , дав в борг Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА ++» грошові кошти в сумі 468180 грн. Вказана обставина підтверджується договором позики від 30.08.2019 та прибутковим касовим ордером № 00057 від 30.08.2019.

Зазначає, що відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язався повернути кошти до 31.12.2019, проте до цього часу відповідач борг не повернув, позасудове врегулювання даного спору є неможливим.

Таким чином, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 30.08.2019 в сумі 468180 грн.

Ухвалою суду від 08.05.2020 по справі відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, до початку надав заяву від 16.06.2020, в якій просив справу розглядати без його участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні відповідач - директор ТОВ «ВЕСТА ++» ОСОБА_1 позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Крім того, зазначила про можливість вирішення спору під час підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 206, 200ЦПК України. Суду пояснила, що відповідно до п.10.5.3 Статуту ТОВ «ВЕСТА ++» вона, як директор, має право укладати такого роду договори позики незалежно від суми договору, до того ж, вона є єдиним засновником цього товариства. Товариство не є в стані припинення чи банкрутства. Так, дійсно 30.08.2019 між позивачем і товариством було укладено договір позики і ТОВ «ВЕСТА++» отримало кошти в сумі 468180 грн., які не повернуті до цього часу. Гроші були отримані для розвитку діяльності підприємства, отримані бухгалтером і ним оприбутковані.

Враховуючи думку відповідача, суд ухвалив про розгляд справи по суті, відповідно до вимог ст.ст. 200, 206 ЦПК України.

Заслухавши думку відповідача та враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до договору позики грошових коштів від 30.08.2019, позикодавець ОСОБА_2 передав, а позичальник ТОВ «ВЕСТА ++» в особі директора, яка діє на підставі Статуту, у власність 468180грн. (п.1 договору). Зазначену суму позичальник в п. 2 зобов`язався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 31.12.2019.

Згідно із наказом № 01 від 19.09.2012, що виданий на підставі протоколу зборів учасників ТОВ «ВЕСТА ++» від 17.09.2012 № 01 на посаду директора ТОВ «ВЕСТА ++» призначено ОСОБА_1 , яка є його засновником, учасником та власником (п. 1.3 Статуту).

Відповідно до п. 10.5.3 статуту ТОВ «ВЕСТА ++» директор може укладати від імені Товариства контракти, договори, угоди та забезпечувати їх виконання. Крім того, п.5.2 Статуту визначено, що є джерелом формування майна товариства, зокрема і кредити банків і інших кредиторів.

Крім того, в п. 6 договору позики сторони засвідчили, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються позики. Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (п.8). Договір підписаний сторонами власноручно.

Також встановлено, що в обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, поясненнями відповідача, а тому суд вважає їх доведеними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Боржник, як зазначено у ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним була надана грошова позика відповідачеві, про що складено відповідний договір позики від 30.08.2019 року, а також квитанція до прибуткового касового ордера №00057 від 30.08.2019р., за якою товариством отримані грошові кошти в розмірі 468180грн. У договорі зазначено розмір отриманих відповідачем грошових коштів, валюта та строк повернення до 31.12.2019. Грошові кошти не були повернуті позивачеві відповідачем й на час розгляду справи.

Крім того, суд враховує факт визнання відповідачем позовних вимог та згоду на винесення рішення суду про стягнення заборгованості по договору позики.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА++» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 30.08.2019 в сумі 468180 грн.

Згідно з п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду позивач ОСОБА_3 був звільнений від сплати судового збору, оскільки він являється особою з інвалідністю І групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 196486 від 18.01.2016, а тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 4681 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 6, 15, 16, 207, 509, 524-526, 530, 545, 599, 610, 611, 625-627, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 200, 206, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА++» (, м. Черкаси, вул. Благовісна, 341 кв.20) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 30 серпня 2019 року в сумі 468180 (чотириста шістдесят вісім тисяч сто вісімдесят) грн. 00коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА++» (, м. Черкаси, вул. Благовісна, 341 кв.20) в дохід держави судовий збір в розмірі 4681грн. 80коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька