СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/129/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О. , розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

В С Т А Н О В И В :

22.06.2020р. ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою в якій просить поновити строк на подання скарги; визнати дії державного виконавця Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіолнального управління МЮ (м. Київ) про арешт коштів боржника неправомірними; скасувати постанову державного виконавця ВДВС СВятошинського РУЮ у м. Києві Башинського Р.В. від 13.02.2020р. у виконавчому провадженні № 61241492 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та скасувати постанову від 11.06.2020р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Суд, дослідивши матеріали скарги встановив наступне.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до ч. 1,2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.; рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і немає спеціального закону, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Імперативною нормою закону встановлено оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших (не судових) органів (посадових осіб) шляхом подання скарги до відповідного адміністративного суду.

Як вбачається із змісту скарги скаржник є боржником на підставі виконавчого листа Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) № 61241492 від 13.02.2020 про стягнення на користь держави боргу у розмірі 21 020,90 грн., тобто виконавчий документ видано не судом.

Оскільки ОСОБА_1 подала скаргу на дії відділу державної виконавчої служби з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою ( державним виконавцем), а не судом, суд вважає що такі вимоги скарги підлягають розгляду в адміністративному суді. Тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

П. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі ст. 186,260, 448, 450, 451ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко