Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 554/352/18

провадження № 61-292св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника кредитної спілки «Аккорд» - Велікданова Сергія Костянтиновича на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року у складі судді Шевської О. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у складі суддів: Бутенко С. Б., Прядкіної О. В., Хіль Л. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б. І.

В обґрунтування доводів скарги посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2009 року у справі № 2-2339/09 стягнуто з КС «Аккорд» на його користь суму боргу у розмірі 167 330 грн. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Сакун О. Б. від 04 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження № 12771498 з виконання виконавчого листа № 2-2339, виданого 05 червня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави. Протягом семи років державна виконавча служба не вчиняє жодних дій щодо примусового стягнення вказаної суми за рішенням суду. Октябрським районним судом м. Полтави ухвалою від 19 жовтня 2017 року у справі № 554/1862/17 визнано вказану бездіяльність неправомірною і зобов`язано відділ державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві виконати свій обов`язок і надати йому відповідну інформацію про хід виконавчого провадження. 06 січня 2018 року він отримав лист від 24 листопада 2017 року без номера від начальника відділу Гоція Б. І., з якого дізнався про закриття виконавчого провадження у 2014 році на підставі пункту 2 частини 1 та пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати оскаржувані дії державного виконавця неправомірними, визнати незаконною та скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 15771498 та зобов`язати посадових осіб державної виконавчої служби поновити вказане виконавче провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року скаргу задоволено. Визнано оскаржувані дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо закриття виконавчого провадження № 15771498 неправомірними. Визнано постанову про закриття виконавчого провадження № 15771498 незаконною і скасовано. Зобов`язано начальника відділу Гоція Б. І. або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві задовольнити вимогу заявника та усунути порушення - поновити виконавче провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивованатим, що доводи заявника про незаконність дій державного виконавця та того, що оскаржувана постанова є безпідставною та винесеною незаконно, знайшли своє підтвердження.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржувана постанова державного виконавця мотивована тим, що вимоги стягувача включені до реєстру вимог кредиторів та враховані в умовах мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду м. Києва від 25 червня 2014 року у справі № 910/22191/13, тому підстави для здійснення виконавчого провадження у даній справі відсутні. Разом з тим, частинами 2, 4 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таких обставин, які б надавали державному виконавцю право закінчити виконавче провадження із зазначених підстав, усправі не встановлено і суду не доведено. Порядок укладення мирової угоди в процесі виконання було встановлено статтею 372 ЦПК України у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій, згідно якої мирова угода укладається між сторонами виконавчого провадження та подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу. Мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду міста Києва 25 червня 2014 року у справі № 910/22191/13 про банкрутство боржника - кредитної спілки «Аккорд», не є тотожною укладенню мирової угоди в процесі виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, та не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження. Таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у зв`язку з врегулюванням між кредиторами та боржником порядку виконання боргових зобов`язань, виконавчий лист № 2-2339, виданий 05 червня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави, не визнавався й відповідне рішення суду не скасовувалось. За вказаних обставин винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадженняє безпідставним, не відповідаєвимогам закону, а скарга ОСОБА_1 обґрунтовано та правомірно задоволена судом першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі представник кредитної спілки «Аккорд» - Велікданов С. К. просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник пропустив строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця; суд розглянув справу без участі боржника у виконавчому провадженні; скарга ОСОБА_1 на дії ДВС не підписана заявником.

(2) Позиція ОСОБА_1 .

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що копія постанови про закриття виконавчого провадження йому не надсилалася, а тому строк звернення до суду ним не пропущено. КС «Аккорд» хоч і не була залучена до участі у справі у суді першої інстанції, проте реалізувала свої процесуальні права в межах апеляційного розгляду справи. Посилання на відсутність його підпису у скарзі на дії ДВС не відповідають дійсності. Мирова угода у процесі виконання та мирова угода у процесі банкрутства боржника є різними видами процесуальних документів.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано із Октябрського районного суду м. Полтавицивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у складі колегії з п`яти суддів.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положеньЗакону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили, що Октябрським районним судом м. Полтави рішенням від 10 березня 2009 року у справі № 2-2339/09 стягнуто з кредитної спілки «Аккорд» на користь ОСОБА_1 167 330 грн боргу та видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Сакуна О. Б. від 04 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження № 15771498 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Скакуна О. Б. та задоволено вимоги ОСОБА_1 щодо надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 15771498 у справі № 2-2339/09.

17 грудня 2017 року на адресу стягувача ОСОБА_1 направлено рекомендований лист за підписом начальника відділу ДВС Гоція Б. І. від 24 листопада 2017 року, де його повідомленопро закінчення виконавчого провадження № 15771498 з підстав, передбачених пунктом 2, 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» 26 грудня 2014 року. У постанові державного виконавця зазначено, що ухвалами господарського суду м. Києва від 13 березня 2014 року, 16 квітня 2014 року, 19 травня 2014 року, 04 червня 2014 року та 23 червня 2014 року затверджено вимоги кредиторів до кредитної спілки «Аккорд». Ухвалою господарського суду м. Києва від 25 червня 2014 року у справі № 910/22191/13 затверджено мирову угоду, укладену між боржником - КС «Аккорд» та кредиторами (у тому числі ОСОБА_1 ), скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладений ухвалою господарського суду м. Києва від 23 грудня 2013 року, припинено провадження у справі. Мирова угода набрала чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника, кредиторів (стягувачів), вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Пунктом 4 мирової угоди, передбачено, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою, всі грошові зобов'язання боржника перед кредиторами, які випливають із підстав, зазначених у пред'явлених кредиторами заявах про грошові вимоги до боржника, припиняються відповідно до статті 604 ЦК України, за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація), одночасно у боржника виникають перед кредиторами зобов`язання, передбачені цією мировою угодою. Пунктом 5 вказаної мирової угоди визначено, що виконавчі документиза відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню. Оскільки вимоги стягувача, включені до реєстру вимог кредиторів та враховані в умовах мирової угоди, підстави для здійснення виконавчого провадження у даній справі відсутні.

За змістом статті 447 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із статтею 449 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду) скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За змістом статті 127 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до статті 126 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Звернувшись до суду 16 січня 2018 року, заявник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 15771498 від 26 грудня 2014 року, проте у скарзі не наводив причин пропуску на оскарження дій (та/або бездіяльності) державного виконавця та не заявляв клопотання про поновлення строку.

Разом з тим, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція Б. І. по суті, суд першої інстанції не з`ясував, чи дотримано заявником строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України, а суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги у цій частині та не з`ясував фактичну дату отримання ОСОБА_1 листа начальника відділу ДВС Гоція Б. І. від 24 листопада 2017 року.

Крім того, в порушення вимог частини другої статті 175 ЦПК України скарга не підписана ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, відповідно до вимог статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Разом з тим, суд першої інстанції розглянув справу без участі боржника у виконавчому провадженні - КС «Аккорд».

Суди встановили, що матеріальні правовідносини, щодо яких виник спір між ОСОБА_1 та КС «Аккорд», обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи) до суб`єкта господарювання - кредитної спілки, що ліквідується, які задовольняються у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (діяв на момент затвердження мирової угоди господарським судом), за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна банкрута.

За змістом статті 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди господарським судом) вбачається можливість завершення процедури санації боржника укладенням мирової угоди як домовленості між кредиторами та боржником щодо виконання боржником стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами. Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Розглядаючи справу, суди не врахували дію у спірних правовідносинах спеціальних норм закону про банкрутство та статус сторін у виконавчому провадженні як банкрута та кредитора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлені у справі ухвала суду першої інстанції (із виходом за межі касаційної скарги з огляду на допущені судом порушення) та постанова апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення допущених порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника кредитної спілки «Аккорд» - Велікданова Сергія Костянтиновича задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 травня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик