КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року

справа №755/973/19

провадження № 22-ц/824/3126/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський»

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «М-Лайф»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року ухваленого під головуванням судді Савлук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «М-Лайф» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «М-Лайф» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при укладенні договору порушено права позивача як споживача. Зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими, працівники банку не ознайомили її з умовами кредитування належним чином. Відповідачем не дотримано вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Крім того, банком зобов`язано позивача укласти договір добровільного страхування життя, проте обов`язку щодо такого страхування законодавством не встановлено. Вважає, пункт 3.5 Договору таким, що суперечить ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних».

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору позивач діяла свідомо, розуміла природу кредитного договору, свої зобов`язання за ним та обсяг своєї відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено Договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , у вигляді Заяви (оферти), яка разом із Умовами надання та обслуговування платіжних карток Банку та Тарифах по картках Банку являють собою Договір про надання та використання платіжної картки. Відкритий рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня та випустили міжнародну платіжну картку «Viza Platinum». Ліміт Відновлювальної кредитної лінії встановлений у розмірі 50 000 гривень. Максимальна ставка по ліміту 58,8 відсотків річних. Реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі із розрахунку, що кошти будуть використовуватись в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його дії) 90,02 відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статі 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статі 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною 1 статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статі 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитного договору, про що свідчить проставлений нею особисто підпис в договорі.

Згідно із п. 2.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (які були чинні на момент укладення Договору) Банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

За змістом п. 3.8 Договору вбачається, що позивач у повному обсязі у письмовій формі повідомлений про наявні в Банку Умови по картках, фінансові умови Договору про Картку (включаючи інформацію про кредити, їх вартість), які окрім Розділу «Договір про надання та використання платіжної картки» ОП Заяви містяться також в Умовах по картках про порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір, базу розрахунку всіх комісійних винагород, предмет кожної супутньої послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги, правило за яким змінюється процентна ставка за кредитом з умовами одержання картки, переліком необхідних документів, Тарифами по картках.

Таким чином позичальник підтвердила, що перед укладанням Заяви (оферти) банк надав їй у письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні договору їй була надана вся необхідна інформація, передбачена Правилами.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Однак, при укладенні договору сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, порядку сплати кредиту, при підписанні договорів ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з їх умовами, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, позивач на момент укладення договорів не заперечувала щодо умов договору.

Щодо доводів скарги в частині несправедливих послуг страхування зазначених в договорі, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.6. Заяви (оферти), Клієнт просить банк на підставі договірного списання в безготівковому порядку здійснювати списання з рахунку, в тому числі за рахунок даного кредиту в рамках ліміту та зарахувати на користь ТДВ «СК «Лайф» суму страхової премії у розмірі 1,5 % щомісячно від розміру заборгованості за договором про картку, виставленої в розрахункову дату згідно Умов по картках та договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський».

Таким чином, з урахуванням положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, позивач погодився з умовою добровільного страхування ризиків позичальника в ТДВ «СК «Лайф» що підтверджується його підписом на Заяві (оферті), а тому ці умови є обов`язковими для виконання.

На час укладання оспорюваної заяви (оферти) та протягом дії договору позивач була згодна з умовами договору в частині страхування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних може відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відповідно до п. 3.5 Договору позивач надав згоду Банку доступу до її кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення щодо неї через бюро кредитних історій.

Посилання апелянта на те, що п. 3.5 Заяви (оферти) суперечить положенням ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», колегія суддів відхиляє, оскільки право сторони на відкликання згоди на обробку персональних даних не є підставою для визнання договору недійсним.

Посилання апелянта на те, що пунктом 3.4 Заяви (оферти) фактично встановлено невідкличність згоди на обробку персональних даних спростовується змістом заяви (оферти), оскільки таких положень договір не містить.

Крім того, доказів того, що позивач звертався із заявою до відповідача про відкликання згоди на обробку персональних даних матеріали справи не містять.

Таким чином колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову оскільки посилання позивача на те , що відповідач порушив права позивача, ненадавши повну інформацію щодо укладеного договору є необґрунтованими, при його укладенні ОСОБА_1 була ознайомлена з його умовами, не заперечувала проти них та проти підписання договору, погодилась на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладання і підписання були вільними, належних доказів протилежного стороною позивача не надано.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді