Справа № 331/958/20
Провадження № 2 /331/904/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

позивача- ОСОБА_1

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори про скасування арешту нерухомого майна ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна тип обтяження: відчуження (арешт) запис з реєстраційним номером 4361725 від 17.01.2007 року на 1 /2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 стосовно власника: ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .У вересні 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Буцикіної Л.О. із заявою про прийняття спадщини.

12.02.2020 року приватним нотаріусом Буцикіною Л.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що при підготовці видачі свідоцтва про право на спадщину виявлено наявність арешту який накладено Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Жовтневого районі Запоріжжя від 15.01.2007 року (справа № 2-416/2006).

В зв`язку із тим, що на вищезазначене майно накладено обтяження ( арешт) що створює йому перешкоди щодо оформлення спадщини , звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2020 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23.03.2020 року відповідач надав відзив на позов, в якому в його задоволенні просив відмовити, з тих підстав, що 17 січня 2007 року на підставі Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2007 року справа № 2-416/2006 Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано, як реєстратором арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: 1Л частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 .Оскільки відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5( яке діяло на час внесення запису про арешт) реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: зокрема державні нотаріальні контори, вважає, що не є належним відповідачем по справі , оскільки належним відповідачем є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно.

В судовому засіданні позивач позов підтримав наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача .

Після смерті матері ОСОБА_4 , в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Буцикіної Л.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

12.02.2020 року приватним нотаріусом Буцикіною Л.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що при підготовці видачі свідоцтва про право на спадщину виявлено наявність арешту який накладено на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2007 року (справа № 2-416/2006).

Судом встановлено, що 17 січня 2007 року на підставі Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2007 року справа № 2-416/2006 Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано, як реєстратором (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: Ѕ частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_3 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна .

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що йому невідомо , про що свідчить ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2007 року по справі № 2-416/2006 , клопотання про витребування доказів в порядку ст. 83, ст. 84 ЦПК України не подавав.

Згідно пункту 2 Постанови ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 , позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту статей 50 і 51 ЦПК України вбачається, що на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Позивач визначив відповідачем у цій справі Четверту запорізьку державну нотаріальну контору.

Клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача у справі у порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, позивач не заявляв, в судовому засіданні пояснив, що підтримує саме позов до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори.

Якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача , оскільки відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5( яке діяло на час внесення запису про арешт) Четверта запорізька державна нотаріальна контора є реєстратором Реєстру заборон , а з огляду на те , позивач в силу ст. 81 ЦПК України не надав суду клопотання про витребування доказів, суд позбавлений можливості встановити особу , в інтересах якої накладено арешт на майно, яка є належним відповідачем у справі.

Враховуючи, вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори про скасування арешту нерухомого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк щодо апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 17 червня 2020 року.

Суддя:

17.06.2020