Справа № 645/549/20
Провадження № 2/645/838/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Шарка О.П

секретаря судових засідань - Христенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові в цивільну справу за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №3 Коваленко Н., що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до Державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №3 Коваленко Н., що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни від 20 лютого 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під реєстраційним номером НОМЕР_1 права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення - гараж АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначив, що Харківською місцевою прокуратурою № 3 за результатами вивчення питання додержання вимог законодавства щодо відведення земельних ділянок за відсутності правовстановлюючих документів встановлено, що державним реєстратором відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. 20.02.2017 прийнято рішення про державну реєстрацію

№ 33930471. На підставі прийнятого рішення Рєзанова І.Ю. внесла відомості до

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право приватної

власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) на гараж

АДРЕСА_1 . Державну реєстрацію зазначеного об`єкту проведено на підставі інформаційної довідки, серія та номер 10/01/2017, виданої 18.01.2017 ТОВ «Актуаль». Реєстрація вказаного новозбудованого об`єкту нерухомого майна

проведена державним реєстратором на підставі п. 42 Порядку державної

реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою

Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Разом з тим, державний реєстратор прийняв оспорюване рішення всупереч вимог п. 42 Порядку. Так, дія цього пункту розповсюджується лише на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. Нежитлові будівлі не є такими будівлями. Крім того, для проведення державної реєстрації в порядку п. 42 Порядку

крім технічного паспорта необхідно надати документ, що підтверджує

присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо

присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими

радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо

вирішення питань адміністративно-територіального устрою. Рішенням Харківської міської ради №325/11 від 06.07.2011 (зі змінами та

доповненнями, внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 24 сесія 7

скликання від 19.12.2018 №1366/18) затверджено Порядок присвоєння адрес

об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова. належним документом, який би підтверджував

присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення

виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з Єдиного адресного

реєстру міста Харкова. Документи, надані ОСОБА_1 державному

реєстратору Чугу ївської міської ради не відповідали вимогам законодавства, а

отже, не підлягало реєстрації право приватної власності на нерухоме майно

та відповідні зміни щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна. Такими діями державного реєстратора порушено інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада. Адже своїми рішеннями державний реєстратор фактично легалізував самочинне

будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці,

яка перебуває в комунальній власності. Крім того, порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей тощо, адже рішення

Харківської міської ради про надання відповідної земельної ділянки у власність

або в користування не приймалось, а отже ця земельна ділянка перебуває у

власності громади міста Харкова. Відомості про реєстрацію речових прав на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в Державному реєстрі відсутні. Відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради також вбачається, що Інспекцією будь-яким особам дозвіл на здійснення будівництва відносно об`єкта нерухомості (гаражу НОМЕР_6 за

АДРЕСА_2 не надавався. Також, згідно інформації від 15.02.2019, наданої Головним управлінням ДФС у Харківській області встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована платником земельного податку або платником орендної плати за землю, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, прийняття об`єктів до експлуатації передує реєстрації речових

прав на нього. Реєстрація речових прав є останнім етапом будівництва. Вказане свідчить про те, що зазначений об`єкт нерухомого майна (нежитлове приміщення) є об`єктом самочинного будівництва, право власності на який здійснено незаконно та з порушенням вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою

Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Внаслідок прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора Сєрікова М.М. незаконно набула право власності на зазначений об`єкт

самочинного будівництва.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду клопотання з проханням розглянути справу у її відсутність та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Також зазначила, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрвоаних відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, , про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова про що свідчить конверти, які повернулися на адресу суду із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляла, відзив на позовну заяву не надходив

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що Харківською місцевою прокуратурою № 3 за результатами вивчення питання додержання вимог законодавства щодо відведення земельних ділянок

за відсутності правовстановлюючих документів встановлено, що державним

реєстратором відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської

області Рєзановою І.Ю. 20.02.2017 прийнято рішення про державну реєстрацію

№ 33930471.

На підставі прийнятого рішення Рєзанова І.Ю. внесла відомості до

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право приватної

власності ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) на гараж

АДРЕСА_1 .

Державну реєстрацію зазначеного об`єкту проведено на підставі

інформаційної довідки, серія та номер 10/01/2017, виданої 18.01.2017 року

ТОВ «Актуаль».

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі №553/3280/16-а).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.

Реєстрація вказаного новозбудованого об`єкту нерухомого майна проведена державним реєстратором на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що державний реєстратор прийняв оспорюване рішення всупереч вимог п. 42 Порядку, оскільки дія цього пункту розповсюджується лише на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. Гаражі не є такими будівлями. Окрім цього, для проведення державної реєстрації в порядку п. 42 Порядку крім технічного паспорта необхідно надати документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад відносить, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами (пункт 41 частини першої статті 26 та пункт 26 частини першої статті 43).

Згідно статті 37 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою, а саме: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, а також підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом. Тобто питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою.

Рішенням Харківської міської ради №325/11 від 06.07.2011 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова.

Порядок про присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова (далі - Порядок) визначає на території Харкова єдині правила присвоєння адрес земельним ділянкам і нерозривно зв`язаним з ними будівлям і спорудам, встановлює єдині правила визначення адрес, їх склад і структуру.

Дія Порядку поширюється на всі види адресної інформації (адреси) щодо об`єктів нерухомості всіх форм власності в місті Харкові. Кожному об`єкту нерухомості присвоюється унікальна адреса на території міста Харкова.

Відповідно до п. 1.4 Порядку (в редакції, що діяла на час прийняття оспорюваного рішення), адреса об`єкту нерухомості після проведення процедури присвоєння або зміни повинна бути зареєстрована у Єдиному адресному реєстрі міста Харкова.

Адреси присвоюються за заявами юридичних та фізичних осіб - власників об`єктів нерухомості (далі - заявники), відповідних органів місцевого самоврядування, а також органів державної виконавчої влади щодо об`єктів нерухомості державної власності. Присвоєння, зміна, анулювання адрес здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради, крім адрес земельних ділянок. Проект рішення про присвоєння, зміну або анулювання адрес об`єктів нерухо мості готує та виносить на розгляд виконавчого комітету Харківської міської ради управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради (далі - управління містобудування та архітектури) відповідно до Регламенту виконавчих органів Харківської міської ради.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, що належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з Єдиного адресного реєстру міста Харкова, а не довідка ТОВ «Актуаль».

Зазначений висновок відповідає правовий позиції, викладений Верховним Судом України в постанові від 20.04.2016 по справі №826/18270/15.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Приймаючи рішення про держану реєстрацію, державний реєстратор повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, рішення повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Разом з тим, як вказує позивач та вбачається зі змісту наданих матеріалів, що документи, надані ОСОБА_1 державному реєстратору Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановій І.Ю., не відповідали вимогам законодавства, у зв`язку з чим не підлягало державній реєстрації право власності на вищезазначене нерухоме майно. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що діями державного реєстратора порушено інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада, оскільки прийнятим рішенням державний реєстратор фактично легалізувала самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності.

Крім того, порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей тощо, адже рішення Харківської міської ради про надання відповідної земельної ділянки у власність або в користування не приймалось, а отже ця земельна ділянка перебуває у власності громади міста Харкова.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.

Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності».

Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що Замовник має право виконувати будівельні роботи (реконструкцію) після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності.

Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Інформація щодо направлення відповідного повідомлення (декларації) ОСОБА_1 до органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України на офіційному сайті цього центрального органу влади (http://www.dabi.gov.ua/) в розділі «реєстр дозвільних документів» відсутня.

Крім того, відповідно до листа Харківської міської ради від 18.12.2019 ркоу №19565/0/226-19 дозвіл на будівництво не давався, перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , Інспекцією ДАБК не проводилась.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Усе вищезазначене свідчить про той факт, що державний реєстратор не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства..

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти

владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися

незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому

провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог

закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому

випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які

перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є

підставами для звернення прокурора до суду.

Так, відповідно до вищезазначеної інформації Інспекції державного

архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю

Харківської міської ради, вбачається, що Інспекцією будь-яким особам дозвіл

на здійснення будівництва відносно об`єкта нерухомості (гаражу НОМЕР_6 ) за

АДРЕСА_2 не надавався.

Департамент територіального контролю Харківської міської ради (далі -

Департамент) є виконавчим органом Харківської міської ради, входить до

складу Апарату Харківської міської ради та виконавчого комітету.

Департамент підзвітний та підконтрольний міській раді, підпорядкований

виконавчому комітету міської ради, міському голові, заступнику міського

голови з питань правового забезпечення.

Тобто, Харківська міська рада про порушення при здійсненні державної

реєстрації стала обізнана 21.01.2019 з запиту Харківської місцевої прокуратури

№3 щодо надання інформації про проведення будівельних робіт та введення в

експлуатацію нежитлового приміщення (гаражу

АДРЕСА_5 .

Так, з моменту встановлення позивачем - Харківською міською радою

порушень в діях державного реєстратора, а саме з 21.01.2019 та до

теперішнього часу не вжито жодних заходів на усунення вищезазначених

правопорушень шляхом захисту інтересів держави.

Більш того, в інформації інспекції ДАБК ДТК ХМР не зазначено, що

Харківська міська рада буде самостійно захищати інтереси держави у суді, а

лише констатовано факт виявлення порушень в діях державного реєстратора.

з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію права

приватної власності на гараж №9, площею 19,3 кв.м. за ОСОБА_1

(20.02.2017) Харківською міською радою та її виконаними органами покладені

на неї завдання щодо виявлення та оскарження незаконних рішень про

державну реєстрацію належним чином не виконуються, у зв`язку з чим не

здійснюється захист інтересів держави.

Внаслідок невжиття своєчасних заходів захисту інтересів держави у

судовому порядку продовжують порушуватись інтереси держави.

Разом з тим, Департамент територіального контролю Харківської міської

ради не вжив будь-яких заходів позовного характеру всупереч вимог

вищевказаного Положення. У зв`язку з чим, на даний час наявні підстави для

вжиття таких заходів органами прокуратури.

Крім того, згідно інформації №19565/0/226-19 від 18.12.2019, наданої

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради

встановлено, що Харківською міською радою заходи захисту шляхом звернення

до суду з позовом до державного реєстратора відділу державної реєстрації

Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю. про скасування

державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на гаражний бокс

№ НОМЕР_4 , не

вживались.

Водночас, Харківська міська рада не заперечує щодо вжиття Харківською

місцевою прокуратурою №3 заходів представницького характеру на усунення

вказаних порушень закону.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Харківської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Харківської міської ради у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, а рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33930471 від 20.02.2017 року, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна №3101, а саме нежитлове приміщення гараж АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 11, 13, 15, 71, 76, 196 - 200, 259, 260 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №3 Коваленко Н., що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до Державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення №33930471 державного

реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради

Рєзанової І.Ю. від 20.02.2017 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під

реєстраційним номером НОМЕР_1 , права власності

ОСОБА_1 (податковий номер: НОМЕР_5 ) на нежитлове приміщення гараж

АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з Державного реєстратора відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової Ірини Юріївни, ОСОБА_1 на користь держави в особі Прокуратури Харківської області судовий збір, сплачений прокуратурою Харківської області на р/р 7171, ,Банк одержувача: ДКСУ м. Києва, код банку: 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800, призначення платежу: повернення судового збору у розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний тексті рішення виготовлено 22 червня 2020 року.

Головуючий-суддя: