Справа № 536/1425/19
16 червня 2020 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Пасєчніковій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав,-
В позовній заяві позивач вказувала, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться їй онуком.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 розлучився із своєю дружиною ОСОБА_3 . Дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_3 .
Фактично ОСОБА_2 , з 2012 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина.
Окрім того, шість років тому ОСОБА_3 привела й залишила у своїх батьків свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й з того часу також самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього.
Батьки ОСОБА_3 попрохали забрати до себе на виховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його власним бажанням та з причин відсутності у них можливості це робити
З 2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає в її сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності, та вона займається вихованням дитини, яка повністю знаходиться на її матеріальному утриманні.
Дитина проживає в окремій кімнаті з усіма зручностями, одягом та харчуванням забезпечений.
Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мною, дідом та нашим онуком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.
Батьки участі у житті дитини за останні шість років не приймали. Весь цей час відповідачі життям дитини не цікавились, не виявляли бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні.
В даний час вирішується питання щодо призначення її опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважає, що відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі вищевикладеного позивач просила суд, ухвалити рішення, яким:
- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач та її представник в судовому засіданні просили суд позовні вимоги задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідачів не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги.
Суд, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до даних свідоцтва про його народження.
Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - онуком, що підтверджується наступними документами:
- свідоцтвом про народження її онука ОСОБА_2 , з якого вбачається, що батьком ОСОБА_2 - є її син ОСОБА_2 ;
- свідоцтвом про народження її сина ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 розлучився із своєю дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.09.2019 року. Згідно вказаного рішення дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_3 .
Фактично ОСОБА_2 , з 2012 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина.
Окрім того, шість років тому ОСОБА_3 привела й залишила у своїх батьків свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й з того часу також самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього.
Батьки ОСОБА_3 попрохали забрати до себе на виховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його власним бажанням та з причин відсутності у них можливості це робити
З 2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає в її сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності, та вона займається вихованням дитини, яка повністю знаходиться на її матеріальному утриманні.
Дитина проживає в окремій кімнаті з усіма зручностями, одягом та харчуванням забезпечений.
Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мною, дідом та нашим онуком склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.
Батьки участі у житті дитини за останні шість років не приймали. Весь цей час відповідачі життям дитини не цікавились, не виявляли бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні.
В даний час вирішується питання щодо призначення її опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кременчуцької РДА № 233/151 від 12.06.2020 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив суду, що за час проживання в сім`ї позивача відповідачі її життям не цікавились, не виявляли бажання спілкуватись з ним, та не приймали участь у його вихованні. Він не має до батьків ніяких почуттів. Просив суд позбавити батьків батьківських прав.
Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законніопікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
П. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачає позбавлення батьківських прав за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Таким чином, оскільки є законні підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню з підстав викладених вище.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 76, 82, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України, ст.1-3, п.1 ст.18, п.1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, 141, 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст.51 Конституції України, ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі по 384 гривні 20 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський