Провадження № 2/752/3423/20
РІШЕННЯ

25.06.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.
з участю секретаря Шевчук М.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -
у вересні 2019 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8486,99 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2016 року о 17-00 год. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року у справі № 761/4848/16-п, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся із повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування шкоди. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала суму в розмірі 7986,99 грн., та, останньому, позивачем було виплачено вказану суму на відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини відповідача , цивільно-правова відповідальність якого, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, застрахована не була. Посилаючись на ст. ст. 38, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 7986,99 грн. та вартість послуг аварійного комісара в сумі 500,00 грн., а також відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2019 року, позов було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.
25.11.2019 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Після відкриття провадження представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
21.12.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, відповідно до якого відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити, оскільки, він є учасником бойових дій та відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є, зокрема, учасники бойових дій, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.01.2016 року о 17-00 год. в м. Києві по вул.. Саксаганського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та власником якого є ОСОБА_3 .
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року у справі № 761/4848/16-п, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу.
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказаною постановою судді встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача, який порушив вимоги Правил дорожнього руху України.
Відносно інших водіїв протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушення ними Правил дорожнього руху України, судом встановлено не було.
На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 2 ст. 39.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно ст. 39.2.1 основним завданням МСТБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Потерпіла сторона своєчасно звернулась до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування шкоди.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала суму в розмірі 7986,99 грн., що підтверджується копією звіту № 5205/02/16 від 23.02.2016 р.
Відповідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За заявою потерпілої сторони та доданих документів, позивачем 09.09.2016 року було здійснено виплату відшкодування в розмірі 7986,99 грн. та здійснено виплату витрат за послуги спеціаліста за проведення автотоварознавчого дослідження та збору документів в розмірі 500,00 грн.
Згідно ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення) учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
В обґрунтування заперечень за позов, відповідачем було надано суду копію посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11.12.2014 року Військовою частиною НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 63).
Крім того, суд звертає увагу, що в рішенні Конституційного суду України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 зазначено, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами, необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.
Стороною позивача було надано суду копію вимоги від 16.11.2018 року відповідачу про сплату заборгованості, однак, доказів її отримання відповідачем та/або не отримання із зазначенням причин, матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що позивачем було запропоновано відповідачу надати документи, які б свідчили про звільнення, останнього, від сплати коштів.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги до відповідача, який має пільги учасника бойових дій про відшкодування в порядку регресу збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою, винуватцем якої він був, є безпідставними, відповідач не несе відповідальності за шкоду спричинену в результаті дорожньо-транспортної пригоди та ці кошти, згідно закону, відшкодовуються позивачем, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеним.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-267, 279 ЦПК України, суд, -
в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, - відмовити.
Судові витрати у справі залишити за позивачем по фактично понесеним.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко