Справа № 605/301/20
про залишення без руху
"19" червня 2020 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді Горуц Р.О.
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання заповіту недійсним.
Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 42, 52, 53, ч.1 ст.48, 84, ч.ч. 2, 4, 5 ст.95, п.п. 2, 8, 9, 10 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та Закону України Про судовий збір (далі -Закону).
Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Частинами 4, 5 даної статті ЦПК України визначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам законодавства до позовної заяви ОСОБА_1 для підтвердження обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, долучено копії документів, які являються не засвідченими належним чином, а саме: не зазначено дати їх засвідчення.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Проте, у поданій позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків особи, яка з нею звернулась в суд (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, а також не зазначено поштові індекси населених пунктів, в яких проживають сторони.
Також, всупереч положенням ст.ст. 42 ч.1, 52, 53 ЦПК України у вказаній позовній заяві не зазначено в якості якої саме третьої особи: такої, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи такої, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору вказано ОСОБА_2 .
Змістом ч.1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Так, в порушення даної норми законодавства у позовній заяві ОСОБА_1 не вказано хто є відповідачем.
Змістом п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Однак, у позовній заяві про визнання заповіту недійсним не зазначено в кого саме знаходяться оригінали письмових доказів, копії яких додано до неї.
Згідно із вимогами п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України у змісті позовної заяви повинен бути зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
В порушення, зазначеної норми законодавства, дана позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У відповідності із п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Всупереч зазначеним вимогам закону дана заява не містить підтвердження особи яка з нею звернулась в суд, про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Незважаючи на норми ст.84 ЦПК, якими визначено, зокрема, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про витребування оригіналів заповітів, яка жодним чином не відповідає вимогам ч.2 ст.84 вказаного Кодексу.
Підпунктом 2 пункту 1 ч. 2 ст.4 Закону визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна позовна заява до суду (станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2102 грн.).
В силу ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Серед додатків, які додані до позовної заяви на підтвердження викладених у ній обставин, є заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, із змісту якої вбачається, що останній просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на свій вік та майновий стан, в якій також зазначає, що його місячний дохід становить 3372 грн.
Отже, виходячи із вищезазначеного, враховуючи те, що жодних документально підтверджених доказів в розумінні ст.5 Закону в матеріалах даної справи немає, ОСОБА_1 за подання даного позову, слід сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн., а документ що підтверджує його сплату відповідно до положень ч.4 ст.177 ЦПК України, додати до позовної заяви.
Реквізити для сплати судового збору, за подання до Підгаєцького районного суду Тернопільської області позовної заяви, містяться на офіційному веб-сайті зазначеного суду.
Крім цього, в порушення ч.5 ст.177 УПК України, змістом якої визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), хоча у позовній заяві ОСОБА_1 , а саме графі: додаток і вказано, що до неї додається копія ІДП ОСОБА_3 в трьох екземплярах, однак, жодної копії чи оригіналу зазначеного документа, до матеріалів даної позовної заяви не долучено.
Відсутність копій вищевказаного документа, також підтверджується актом складеним 18.06.2020 року працівниками апарату Підгаєцького районного суду Тернопільської області за №9.
Частиною 1 ст.177 ЦПК України, визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Суд акцентує увагу особи. яка звернулась і даною заявою в суд на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях Голдер проти Великої Британії від 21 лютого 1975 року, Де Жуффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.
Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Враховуючи вищезазначене, вважаю за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.
З урахуванням наведеного вище, залишення позовної заяви без руху, жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя, після усунення недоліків позовної заяви.
На підставі наведеного, керуючись ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. О. Горуц