Справа № 132/1202/20
Провадження № 22-ц/801/1229/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Герасимчука Олега Олександровича

на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Павленко І.В., повний текст якої складено того ж дня

в справі № 132/1202/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» (позивач)

до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трак», Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни (відповідачі)

про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду,

встановив:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Лан-Агро» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро Трак», Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду.

Позов обґрунтовано тим, 02.02.2009 між позивачем та ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є відповідач ОСОБА_1 укладено договір оренди землі строком на 10 років, по закінченню дії якого позивач й надалі продовжував користуватись земельною ділянкою на тих самих умовах і на той самий строк.

Однак в подальшому позивачеві стало відомо про те, що 02.07.2019 між відповідачами укладено договір. оренди цієї ж земельної ділянки На думку позивача вказаний договір оренди суперечить чинному законодавству, а саме ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

За таких обставин позивач просив: скасувати рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. в частині державної реєстрації прав припинення права оренди земельної ділянки площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області за ТОВ «Лан-Агро»; визнати недійсним укладений 02.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» договір оренди землі площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 18.07.2019, індексний номер 47843920; визнати укладеною додаткову угоду від 05.04.2019 до договору оренди землі 02.02.2009 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро», предметом якого є оренда земельної ділянки площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Одночасно із позовом позивачем подано заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності ОСОБА_1 .

На думку заявника ТОВ «Лан-Агро» дії відповідачів унеможливлять в повній мірі виконання рішення суду та застосування обраного позивачем ефективного способу захисту порушених прав, зокрема здійснити дії пов`язані із припиненням речових прав на спірну земельну ділянку за ТОВ «Агро Трак». Крім того, вважає, що на момент задоволення позову та набрання рішенням суду законної сили щодо оскаржуваного договору оренди землі є ймовірність та можливість існування іншого не оскарженого, але укладеного та зареєстрованого правочину між відповідачами або з третьою особою.

Все це, на думку позивача, може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Не погодившись із ухвалою, відповідач у справі ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Герасимчука О.О., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що прийнятим судом першої інстанції рішенням щодо накладення арешту на належну йому земельну ділянку, порушено права його права як власника.

Крім того, апелянт вважає, що судом не дотримано принципу співмірності заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшли, їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Герасимчук О.О. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце її розгляду, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові.

Клопотання представника позивача адвоката Мельника Ю.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями до задоволення не підлягає, так як в ньому не вказано, як саме ці обмеження перешкоджають йому в явці до суду по справі, для якої встановлено скорочені строки апеляційного розгляду.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, тощо.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення, або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як слідує із матеріалів справи, у квітні 2020 року ТОВ «Лан-Агро» звернулось до суду із позовом ОСОБА_1 , ТОВ «Агро Трак», Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду.

Отже, предметом зазначеного позову є визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового права.

Одночасно із позовною заявою, ТОВ «Лан-Агро» подало до суду клопотання про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку , яка є предметом оскаржуваних правочинів та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву ТОВ «Лан-Агро» про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Однак, такі висновку суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, вони є передчасними з огляду на таке.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, земельна ділянка площею 1,9350 га, із кадастровим номером :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області належить на праві власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Між сторонами цієї справи існує спір щодо права оренди земельної ділянки та дійсність укладених щодо неї договорів.

Пред`явлені позивачем вимоги про скасування рішення державного реєстратора, визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткову угоду є немайновими.

Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних зобов`язальних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.

Відповідно до частин 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке рішення може бути підставою для внесення реєстратором до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Агро Трак».

Будь-якого іншого виконання, у тому числі примусового, можливе рішення суду не передбачає.

Вимог майнового характеру позивач не пред`являв і право власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку не оспорюється, а предметом спору є виключно зобов`язально-правові (договірні) відносини.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки накладення арешту на майно обмежує правомочності власника розпоряджатися та використовувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на земельну ділянки є втручанням у право власника на мирне володіння майном.

Натомість, враховуючи зміст вимог позову ТОВ «Лан-Агро», таке втручання як арешт, не є виправданим, оскільки воно не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що у даній справі забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку не відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції та порушує ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, не оцінено рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених вимог, та не обґрунтовано необхідності вжиття цих заходів забезпечення позову. Натомість суд послався лише на загальні норми процесуального права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

За таких обставин ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року постановлена без належного з`ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці, а тому підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 376, 382 ЦПК України, Суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Герасимчука Олега Олександровича задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9350 га, із кадастровим номером земельної ділянки :06:000:0346, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, та належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.07.2020

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин