_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/196/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів

цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 17.06.2020 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд:

- встановити факт того, що в актовому записі №14 від 21.05.1962 року про шлюб, складеного виконавчим комітетом Бандурівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області в графі «відомості про наречену» належною є дата «22 червня 1940 року» замість вказаної помилково « ІНФОРМАЦІЯ_1 червня 1940 року» та в актовому записі про шлюб ОСОБА_2 , за №840 від 23.10.1970 року, складеного Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в графі «відомості про наречену» належною є дата «25 червня 1940 року» замість вказаної помилково «22 червня 1941 року».

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що він є сином померлої ОСОБА_3 . Однак, в актових записах складених стосовно його матері за фактом реєстрації шлюбів, в графах про наречену були внесені некоректні відомості про дату народження ОСОБА_3 , а саме в актовому записі №14 від 21.05.1962 року про шлюб, складеного виконавчим комітетом Бандурівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області зазначено помилково: «25 червня 1940 року», замість вірного: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та в актовому записі про шлюб за №840 від 23.10.1970 року, складеного Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в графі «відомості про наречену» зазначено помилково: «22 червня 1941 року», замість вірного: «25 червня 1940 ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.06.2020 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Тієї ж дати, Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою клопотання заявника задоволено та витребувані докази від заінтересованої особи.

У судове засідання призначене на 25.06.2020 року заявник не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 25.06.2020 року до суду надійшла заява від його представника про підтримання заяви та розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи також не з`явився до судового засідання, однак до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій представник зазначив, що стосовно наслідків розгляду заяви покладається на розсуд суду.

За наявності заяв учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бандурова, Ульяновського району Кіровоградської області, народилась ОСОБА_4 , про що 22 лютого 1963 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області складено актовий запис №53, в якому в графі відомості про матір зазначено: ОСОБА_5 , в графі відомості про батька ОСОБА_6 .

21 травня 1962 року Бандурівською сільською радою Гайворонівського району Кіровоградської області був зареєстрований шлюб між громадянами ОСОБА_4 , уродженкою с. Бандурова, Ульяновського району Кіровоградської області, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №14. Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

З вказаного актового запису вбачається, що в графі відомості про наречену, дата народження ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_8 », зазначена як: «ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За час перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у шлюбі, у них народилась дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Виконавчим комітетом Білинської сільської ради Балтського району Одеської області складено актовий запис №15, в якому в графі відомості про маті зазначено « ОСОБА_9 , якій з дати народження минуло 23 роки», в графі відомості про батька « ОСОБА_7 , якому з дати народження минуло 25 роки».

25 вересня 1968 року Гайворонівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , якій з дати народження минуло 27 років, про що складено актовий запис №106. В актовому записі №106 зазначено, що здійснюється розірвання шлюбу за актовий записом №14 від 1962 року, за період перебування в якому сторони мають спільну дитину ОСОБА_10 .

Під час реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_9 також поновила дошлюбне прізвище на «ОСОБА_11 ».

Також судом встановлено, що 23 жовтня 1970 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено актовий запис №840, за наслідком реєстрації шлюбу між ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та раніше розлученою ОСОБА_4 , уродженкоюс. Бандурова, Ульяновського району Кіровоградської області. За наслідком реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_13 ».

У зазначеному актовому записі №840 від 23.10.1970 року, зазначено дату народження нареченої ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_13 », як: «ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Одночасно судом встановлено, що в цьому актовому записі №840 від 23.10.1970 року наявна інформація про наречену - ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на «ОСОБА_13 », яка за статусом є розлученою, про що свідчить актовий запис №106 від 25.09.1968 року.

Як вже встановлювалось, актовий запис №106 від 25.09.1968 року був складений за наслідком розірвання шлюбу, який був зареєстрований 21 травня 1962 року, актовий запис №14, в якому в свою чергу дата народження ОСОБА_4 зазначена як: «ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

За наслідком чого судом встановлено, що в актових записах №840 від 23.10.1970 року та №14 від 21 травня 1962 року, наявні розбіжності в даті народження, яка зазначена в графі відомості про наречену ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_2 , про що Одеським міським відділом державною реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 07 червня 2018 року складено відповідний актовий запис №5984. У зазначену актовому записі наявна інформація про мерлу особу, як таку що народилась: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » та є уродженкою с. Бандурова, Ульяновського району Кіровоградської області

Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України)

Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а можливими спадкоємцями за законом визначено фізичних осіб, які є живими на час відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як син померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , який належить до першої черги спадкоємців за законом до майна померлої, звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Машкіної Н.О. з заявою про прийняття спадщини за законом, за наслідком чого останньою заведено спадкову справу №1/2020 року до майна померлої ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У той же час, з урахуванням вище встановлених наявних розбіжностей в датах народження померлої ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 07.04.2020 року звернувся з відповідною заявою до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про внесення змін до актових записів №840 від 23.10.1970 року та №14 від 21 травня 1962 року, в частині дати народження особи в графі «відомості про наречену».

Однак, за наслідком розгляду зазначеної заяви 26 травня 2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено відповідний висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким встановлена неможливість внесення змін до вказаного актового запису.

З урахуванням вище встановлених обставин, заявник позбавлений права на підтвердження своїх родинних стосунків, що ускладнює йому оформити свої спадкові права на спадщину, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови N 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст.9 вказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5, затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Пунктом 6 розділу ІІ Правил передбачено, що для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.

Заява про державну реєстрацію акту цивільного стану формується та реєструється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, крім випадків, передбачених цими Правилами. На заяві заявник, за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, проставляє власний підпис.

Згідно зі ст. 22 Закону, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявник є встановлення факту неправильності актового запису про народження у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться зміни.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і с основоположних свобод.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення неправильності в актових записах про одруження матері заявника породжує для останнього юридичні наслідки, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущені помилки, суд дійшов до висновку про підтвердження заявником належними та допустимими доказами факту неправильності в актовому записі №14, складеному 21 травня 1962 року Бандурівською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, запису в графі дата народження: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » в Відомостях про наречену ОСОБА_4 , яка змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_8 », замість вірного: «ІНФОРМАЦІЯ_2 »; та факту неправильності в актовому записі №840, складеному 23 жовтня 1970 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, запису в графі дата народження: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » в Відомостях про наречену ОСОБА_4 , яка змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_13 », замість вірного: «ІНФОРМАЦІЯ_2 », у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65101, м. Одеса, вул. Інглезі, 5), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт неправильності в актовому записі №14, складеному 21 травня 1962 року Бандурівською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, запису в графі дата народження: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » в Відомостях про наречену ОСОБА_4 , яка змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_8 », замість вірного: «ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Встановити юридичний факт неправильності в актовому записі №840, складеному 23 жовтня 1970 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, запису в графі дата народження: «ІНФОРМАЦІЯ_2 » в Відомостях про наречену ОСОБА_4 , яка змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_13 », замість вірного: «ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.