Справа №423/3353/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Архипенко А.В., при секретарі Іваненко С.П., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який було вчинено 13.10.2017 року та зареєстровано в реєстрі за №15704, таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що про вчинення виконавчого напису йому стало відомо після того, як він 10.09.2019 року отримав поштою постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач поданому позові зазначає, що він вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню з наступних підстав.

За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та оргшанізаціями - не більше одного року. Згідно приписів підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вимога ПАТ КБ "Приватбанк"" не є безспірною, оскільки відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведеня антитерористичної операції" забороняється нарахування пені та штрафних санкцій по кредитному договору. Позивач також зазначає, що жодних вимог про погашення заборгованості, письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором від відповідача не надходило.

За викладених обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду, в поданому позові просить:

- Визнати виконавчий напис № 15704 від 13 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Романом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором б/№ від 14.05.2010 року в розмірі 77025,03 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В своїй заяві позивач просив розглянути справу без його участі, підтримав позовін вимоги, не заперечував проти заочного рішення.

Представник відповідача - АТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що підписавши анкету- заяву позивач був обізнаний та погодився з Умовами кредитування, прийняв на себе зобов"язання позичальника, не надав доказів відсутності боргу перед банком, не надавав банку відомостей про місце проживання на території проведення АТО , також представник відповідача посилався на висновок Верховного Суду по постанові від 20.05.2015року по справі № 6-158цс15 щодо підтвердження безспірності заборгованості та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Третя особа - приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, витребуваних судом доказів не надав, ніякої позиції щодо поданого позову не висловив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 13.10.2017 року, на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у - безспірному - порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованості в розмірі 77025,03 грн.

У відповідності до постанови державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Селезньова А.Г. про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2018 р. відкрито провадження з виконання виконавчого напису № 15704 виданого 05.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського НОКО Швець Р.О. про стягнення з на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 77025,03 грн.

Розглядаючи поданий позов суд виходить з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

До інших актів, які регулюють вчинення нотаріальниї дій віднесено , зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 13.10.2017 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 15704, за яким здійснюється стягнення.

Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого нормами ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Щодо поданого пояснення з боку відповідача, суд зазначає.

Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву.

Натомість банком були подані письмові пояснення, з посиланням на підписання позивачем анкети-заяви, що підтверджує наявність заборгованості перед банком.

Однак, до письмових пояснень не було додано завіреної копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 14.05.2010 року, на яку послався представник відповідача. Тому можливості надати оцінку цьому документу у суда немає.

На думку представника відповідача позивачем не заперечується її підписання що є припущенням з боку відповідача.

При тім є висновок Верховного Суду щодо Анкети-заяви в кредитних відносинах, яка висловлена у правовій позицій в постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17 :

«Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору» . У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Також є висновки Верховного Суду щодо аналогічних спірних відносин (із даною справою) у Постанови № 320/7932/16-ц від 06.05.2020 року що сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При тім, суд ззвертає увагу, на те, що представником відповідача некоректно обрано приклад правового висновку ВС, а саме постанову, на яку посилається відповідач - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87857851, оскільки фактичні обставини справи по справі у наведеному відповідачем прикладі постанови ВС не збігаються із обставими дійсної цивільної справи

Так, відповідачем не враховано, що підставою звернення до суду в наведеній ними справі було наступне : 31 серпня 2014 року приватним нотаріусом Чуловським В. А. було вчинено виконавчий напис № 3121, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нежитлову будівлю магазину площею 175,90 кв. м, розташовану в будинку АДРЕСА_1 , яка у свою чергу є предметом іпотеки на забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 28 листопада 2007 року № 2157. Крім того, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 3124, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на автомобіль Toyota Auris, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який переданий у заставу згідно з договором застави № 943, посвідченим 22 червня 2007 року, на забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 червня 2007 року № 943. ОСОБА_1 вказувала, що зазначені виконавчі написи нотаріуса є таким, що не підлягають виконанню, оскільки у провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами від 22 червня 2007 року № 934 та від 28 листопада 2007 року № 2157 на загальну суму 1 050 557,93 грн, що свідчить про існування між сторонами спору. Однак, нотаріус, вчиняючи виконавчі написи, не врахував та не з`ясував факту безспірності заборгованості, не перевірив, чи входить в перелік безспірних заборгованість, відносно яких було вчинено вказані виконавчі написи, і чи була така заборгованість за договорами.

При тім, за приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Тотожними є позови у яких збігаються сторони, підстави та предмет спору (ВС/КЦС № 640/7778/18 від 22.05.2019) - https://protocol.ua/ua/vs_ktss_totognimi/

Тому, зважаючи на різні підстави звернення до суду застосовувати висновки ВС у справі, яка розглядається, застосувати висновки, наведені в письмових поясненнях відповідача не можливо зважаючи на викладене вище.

При цьому, також суд звертає увагу не те, що в наданих представником відповідача поясненнях представник відповідача намається довести саме наявність заборгованоті позивача перед банком (як у позовах про стягнення боргів за договорами кредиту), а ні безспірність заборгованості, що є предметом даного позову.

А тому, суд відкидає надані пояснення представником відповідача, як доказ своїх заперечень, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, в розумінні положень ст.77 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем до суду не надано жодного доказу вчинення виконавчого напису з дотриманням всіх вимог, передбачених законодавством.

З боку нотаріуса ніяких доказів щодо підтвердження вчинення нотаріальних дій - суду не надано.

З огляду на зазначене, вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження при розгляді даної справи, є достовірними, з боку відповідача не спростовані, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи поданий позов таким чином, суд також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, в зв"язку із задоволенням позову, вавжає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача , судовий збір, сплачений ним за подання позову до суду у сумі 768грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 15704 від 13 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Романом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором б/№ від 14.05.2010 року в розмірі 77025,03 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімстот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, в порядку ст.273 ЦПК України.

Суддя : А.В.Архипенко