Провадження № 2/219/523/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л.І.

Секретар Халаджи А.В.

За участю представника позивача ОСОБА_1 .

Представника відповідача ОСОБА_2 .

Відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтереси ОСОБА_4 про відшкодування витрат понесених позивачем на навчання доньки

В С Т А Н О В И В :

18.09.2019 року ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_5 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених позивачем на навчання доньки . Зазначає, що позивач перебуває із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який фактично розпався і в суді вирішується питання про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 червня 2019 року судом був виданий наказ про стягнення з відповідача аліментів. Окрім визначеного судом розміру аліментів відповідач відмовляється додатково допомагати по утриманню старшої дочки ОСОБА_8 , яка в червні 2019 року закінчила середню загальну школу та вступила на денне відділення Національного університету цивільного захисту України на контрактній основі, що підтверджується контрактом. За перше півріччя навчання 2019/2020 рік позивачкою за навчання дочки було сплачено 6000,00 грн. та банківська комісія у розмірі 60,00 грн. Відповідач, який має постійний дохід, інших утриманців, окрім двох дочок, не має, зобов`язаний та має реальну можливість відшкодувати позивачці половину витрат на оплату навчання дочки, але добровільно відмовляється відшкодувати позивачці половину зазначених коштів, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3030,00 грн.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки, вимоги не ґрунтуються на законі та ставлять його у важке матеріальне становище. Він добросовісно сплачує позивачу, з якою знаходиться у стані розірвання щлюбу в судовому порядку, аліменти на утримання неповнолітніх доньок, що є достатнім для їх утримання, а після досягнення дочкою ОСОБА_8 повноліття буде з останньою вирішувати питання щодо надання їй допомоги на навчання.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві. Просив суд відмовити у задоволені позову так як він не обґрунтований вимогами діючого законодавства .

В судовому засіданні відповідач позов не визнав . Просив суд відмовити у задоволені позову так як він не обґрунтований вимогами діючого законодавства .Крім того він добровільно сплачує на утирання доньки аліменти.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач та відповідач по справі, про що свідчать копії свідоцтв про народження .

Шлюб між сторонами фактично припинений , а справа про розірвання шлюбу перебуває на стадії судового розгляду, і що сторонами не заперечується.

Відповідно до копії судового наказу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2019 року по справі № 219/5409/19 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою НУЦЗ України від 05.09.2019 року ОСОБА_6 зарахована 08.08.2019 року наказом № 259 на денне відділення Національного університету цивільного захисту України (V1 рівень акредитації) і дійсно є студентом 1 курсу з терміном навчання 4 роки. Навчається за кошти фізичних та юридичних осіб, не отримує стипендію. Згідно з договором про надання освітніх послуг оплата за кожен рік навчання становить 12000,00 грн. Термін закінчення навчального закладу до 30 червня 2023 року.

Також позивачем на підтвердження факту понесення додаткових витрат було надано до суду копії квитанції на оплату навчання № 52 від 20.08.2019 р. на суму 6000,00 грн. , та квитанції № 52/кз від 20.08.2019 р. на суму 60,00 грн. на оплату комісії за обслуговування .

Суд не може погодитись із доводом сторони відповідача про те, що додані до позову квитанції не можуть бути підтвердженням додаткових витрат, понесених позивачем на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку із навчанням, оскільки, такі витрати, на думку відповідача, охоплюються аліментами.

Суд вважає, що витрати, пов`язані із навчанням неповнолітньої ОСОБА_6 на денному відділенні Національного університету цивільного захисту України, були понесені позивачем, оскільки неповнолітня не працює, стипендію не отримує, іншого джерела доходу не має, і лише мати надає дочці матеріальну допомогу в оплаті в зв`язку із її навчанням в університеті.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

В матеріалах справи наявні квитанції про оплату навчання дитини за 1 півріччя в університеті .

Таким чином, позивачем надано докази щодо необхідності додаткових витрат на дитину, а саме для здобуття нею професійної освіти та забезпеченням належних умов навчання.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Під час судового розгляду судом досліджувався матеріальний стан відповідача. Так, відповідачем на підтвердження свого матеріального стану були надані довідки № 258 від 15.10.2019 р. та № 259 від 15.10.2019 р. з місця роботи в ДП « Артемсіль», рудник,1,3 про утримання аліментів на двох дочок за травень 2019 року у розмірі 4309,78 грн., червень 2019 року у розмірі 3929,10 грн., липень 2019 року у розмірі 3647,08 грн., серпень 2019 року у розмірі 4371,90 грн., вересень 2019 року у розмірі 4493,26 грн. В той же час, будь-яких відомостей про свій стан здоров`я, сімейного та матеріального стану, будь-яких зобов`язань іншого характеру, які не дозволяють йому брати участь у додаткових витратах, пов`язаних із навчанням дочки в заявленому розмірі, відповідач суду не наддав.

Суд приходить до висновку про те, що відповідач може приймати участь в оплаті додаткових витрат, пов`язаних із навчанням дочки ОСОБА_8 , які понесла позивач 20.08.2019 року , 1/2 частину яких просить стягнути з відповідача.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме в розмірі 3030,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 263 -265 КПК України ,суд

ВИРІШИВ :

Стягнути з ОСОБА_3 , уродженця м. Соледар Донецької області , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 3030 гривень у рахунок відшкодування 1-2 частини витрат ,понесених позивачкою на навчання на 1 півріччя 1 курсу НУЦЗ України доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати 768 ,40 гривен.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення .

У повному обсязі рішення складене 26.06.2020 року.

Суддя Л.І. Хомченко