Справа пр. №2/756/618/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - ОСОБА_5 ,

представники третьої особи - ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей з матір`ю, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У подружжя народились четверо синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зазначила, що на сьогодні шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1 вказувала, що молодші діти мешкають з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_9 - з батьком.

ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач чинив їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, а тепер намагається силою забрати дітей у неї. Також позивач у позовній заяві зазначила, що ОСОБА_4 у присутності дітей застосовував до неї фізичне насильство, що вкрай негативно позначилось на психологічному стані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім цього, ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач застосовував фізичну силу і до її батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Позивач вказала, що має постійне місце проживання, у якому створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей, вона працевлаштована, має стабільний дохід.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . У відзиві ОСОБА_4 вказав на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 . Так, відповідач зазначив, що позивач не займається вихованням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , цей обов`язок вона переклала на своїх батьків похилого віку. Натомість батько матеріально забезпечував синів, зокрема оплачував комунальні послуги, придбавав харчі та одяг, сплачував за гуртки, секції, активно брав участь у їх вихованні. Також ОСОБА_4 категорично заперечував той факт, що він перешкоджав матері спілкуватись з дітьми, а також застосування ним фізичного насильства щодо ОСОБА_1 та її батьків.

У своєму відзиві ОСОБА_4 просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Інших заяв по суті справи сторони до суду не подали.

Третя особа Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація пояснень щодо позову ОСОБА_1 чи відзиву на позовну заяву ОСОБА_4 до суду подала.

У судовому засіданні позивач та її представники підтримали, просили суд його задовольнити з мотивів, зазначених у позові. ОСОБА_1 пояснила, що на сьогодні малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають з нею в квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві на позову заяву.

Представники третьої особи Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні просили суд при ухваленні рішення урахувати висновок Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 січня 2019 року №104-886 та визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Заслухавши вступні слова сторін, їх представників, представників третьої особи, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

04 грудня 1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований у Пролетарському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис №523.

У подружжя народились четверо синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 63-66).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року у справі №756/2139/17 шлюб між сторонами справи було розірвано (а. с. 62).

На сьогодні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають з матір`ю ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а. с. 157-159), актом обстеження житлово-побутових умов від 18 січня 2019 року, складеним працівниками Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а. с. 208) та показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Батько дітей проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де зареєтроване його місце проживання, цю ж адресу вказував ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву. Допитана судом в якості свідка ОСОБА_13 повідомила, що відповідач ОСОБА_4 мешкає з нею та з трьома їх спільними малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_4 .

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Зважаючи на те, що на час пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду син сторін у справі ОСОБА_9 досяг чотирнадцяти років, він управі самостійно обирати своє місце проживання, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина з нею задоволенню не підлягають.

Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не досягли десяти років, їх батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні сини.

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд виходить з таких обставин.

Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

В інформаційних довідках про роботу психолога з дітьми від 24 січня 2019 року №25-10-31, від 16 березня 2020 року №25-10-119, від 16 червня 2020 року №25-10-175 зазначено, що участь малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розгляді справи про визначення їх місця проживання може негативно позначитись на їх психоемоційному стані, а тому, виходячи з інтересів дітей, суд не викликав їх для участі у судовому засіданні. Відтак, суд вирішує спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визначення місця проживання їхніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключно на підставі доказів, наданих сторонами, та показань свідків.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М .С . проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

В інформаційній довідці про роботу психолога з дітьми від 24 січня 2019 року №25-10-31 вказано, що авторитетною та значущою фігурою в житті малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є їхня матір ОСОБА_1 , в її присутності дітям затишно та комфортно (а. с. 182-184). Сини мешкають з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 . Дітям у цьому житлі створені усі умови, що необхідні для проживання та повноцінного розвитку (а. с. 208). ОСОБА_1 замається підприємницькою діяльністю, матеріально забезпечує синів.

Батько ОСОБА_4 теж створив для дітей належні умови для проживання, навчання та розвитку, що засвідчується актом обстеження житлово-побутових умов квартири від 03 квітня 2018 року (а. с. 148).

Проте, ураховуючи сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_5 , їх психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дітей, до чого неминуче призведе їх переїзд у випадку визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком, суд вважає, що визначення місця проживання синів з матір`ю ОСОБА_1 на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дітей.

За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

П. 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у висновку від 29 січня 2019 року за №104-886 урахувала обставини, передбачені Порядком, та вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 180-181).

У суду немає підстав вважати, що може указаний висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дітей.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . При цьому суд визначає місце проживання дітей за конкретною адресою: АДРЕСА_5 , що унеможливить маніпуляції з боку того з батьків, з ким будуть проживати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дітей не буде мати змоги брати участь у їх вихованні (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, сформульованій у постанові від 12 квітня 2017 року у справі №6-15цс17, та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 травня 2018 року у справі №607/1091/16-ц).

Суд відхиляє доводи відповідача, що у справі відсутній предмет спору, позаяк у відзиві та своєму вступному слові ОСОБА_4 заперечував проти визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Надання органом опіки та піклування висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю та те, що батько на засіданні органу опіки і піклування на заперечував проти цього, не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц).

Також суд звертає увагу відповідача на те, що визначення місця проживання дітей з матір`ю за адресою, що є відмінною від тієї, яка вказана в позовній заяві, не свідчить про вихід суду за межі повних вимог, позаяк предметом спору є саме визначення місця проживання дітей, а вказівка на конкретну адресу сприятиме батьку у реалізації його права на участь у вихованні дітей.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дітей з матір`ю - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з їхньою матір`ю ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_5 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2020 року