СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Провадження № 4-c/760/7/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

13 лютого 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника боржника - адвоката Яворської Г.І.

представника стягувача - адвоката Ярошенко О.М.

державного виконавця Цапенко С.М.

розглянув матеріали скарги боржника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни, боржник ОСОБА_2 .

ІІ. Описова частина

В липні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову Головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. від 27.06.2019 про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №54822982.

23 липня 2019 року автоматизованим розподілом судових справ між суддями головуючим у справі № 760/21085/19 визначено суддю Коробенка С.В.

Свої вимоги Скаржник мотивує наступним.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07.08.2017 з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини в його заробітку (доходу) щомісячно. Зазначене рішення було залишене в силі рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.10.2017.

Виконавче провадження, як стверджує Скаржник, було відкрите 04.10.2017 і станом на день відкриття провадження, очевидно, була нарахована заборгованість починаючи з дня пред`явлення позову.

Натомість, постановою суду касаційної інстанції від 30.10.2017 у зв`язку з відкриттям касаційного провадження, виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07.08.2017 було зупинене. При цьому, в період зупинення виконавчого провадження виконавчого провадження Скаржник здійснював сплату аліментів в тому розмірі, який вважав погодженим.

Постановою суду касаційної інстанції від 15.05.2019, як зазначає Боржник, його касаційну скаргу було відхилено, а постановою державного виконавця від 18.06.2019 державний виконавець поновила вчинення виконавчих дій, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за аліментами за весь час перебування справи в провадженні судів усіх інстанцій.

Вже 27 червня 2019 року, як стверджує Боржник, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на нього за те, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (пред`явлено 03.10.2017) у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно з розрахунком від 12.06.2019 за період з 13.04.2017 по 01.06.2019 становить суму в розмірі 790083,43 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за один рік. У зв`язку з цим на Скаржника було накладено штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 158 016,69 грн.

Боржник вважає, що не може бути застосовано штраф до Скаржника, оскільки заборгованість виникла не у зв`язку із ухиленням Скаржника від виконання рішення суду, а у зв`язку із здійсненням судових процедур оскарження рішення суду (тобто, розмір аліментів був не узгоджений та не встановлений остаточно рішенням суду).

Крім того, Боржник стверджує, що частина 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» була внесена до цього закону відповідно до Закону України № 2475-УІІІ від 03.07.2018, який набрав законної сили 28 серпня 2018 року. Таким чином, державний виконавець протиправно зарахувала до строку заборгованості період, протягом якого частина 14 ст. 71 Закону ще не діяла.

З огляду на викладене Боржник просить скасувати постанову державного виконавця від 27.06.2019 про накладення на нього штрафу.

У судовому засіданні представник Боржника скаргу підтримала.

Представник Стягувача та державний виконавець Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. проти задоволення скарги заперечували.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено наступні обставини, які мають значення для розгляду скарги.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07.08.2017 у цивільній справі № 760/6860/17 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 13.04.2017.

Постановою головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. від 04.10.2017 було відкрито виконавче провадження №54822982.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2017 виконання рішення Солом`янського районного суду від 07.08.2017 зупинене до закінчення касаційного провадження.

15 травня 2019 року постановою Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

У зв`язку з цим 18 червня 2019 року державний виконавець Солом`янського РВДВС Цапенко С.М. поновила виконавче провадження.

27 червня 2019 року державним виконавцем Цапенко С.М. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 на підставі ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 158016,69 гривень. (а.с. 86)

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, зазначена норма набула чинності згідно із Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», а саме 28.08.2018.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України N 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

За таких обставин, частина 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути застосована у даних правовідносинах, оскільки передбачає відповідальність за наявність боргу у період більше одного року, на той час як від дати набуття чинності цією нормою до дати винесення оскаржуваної постанови ще не сплинув один рік, тобто заборгованість за аліментами, що виникла в цей період, не могла перевищувати суми платежів за 1 рік.

Крім того, суд враховує, що протягом періоду з 09.10.2017 по 15.05.2019 виконання рішення від 07.08.2017 було зупинене.

Таким чином, на момент несплата боржником у вказаний період аліментів у визначеному судовим рішенням від 07.08.2017 розмірі не може вважатися ухиленням від їх сплати.

З огляду на викладене суд вважає постанову державного виконавця від 27.06.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_1 протиправною, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

За змістом із ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У розумінні ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив:

1.Скаргу задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни від 27.06.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №54822982.

2.Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: