ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 червня 2020 року

м. Харків

справа № 641/7764/19

провадження № 22-ц/818/2392/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

представники заявника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

заінтересована особа ОСОБА_4 ,

заінтересована особа ОСОБА_5 ,

заінтересована особа Міжрайонний відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

представники заінтересованих осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в :

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області Ткаченко Анни Олегівни про накладення штрафу від 03 вересня 2019 року та 16 вересня 2019 року.

Скарга мотивована тим, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 641/1946/17, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 вересня 2017 року, про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати дідусю ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_5 брати участь у вихованні онуки та вільному спілкуванні з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановами державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03 вересня 2019 року та від 16 вересня 2019 року на заявника накладено штраф у розмірі 1 700,00 грн та 3 400,00 грн відповідно за невиконання рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що державний виконавець не врахував поважність причин, оскільки виконання рішення суду не є можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 разом з донькою періодично перебуває за межами міста Харкова.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просила поновити строк на оскарження постанов державного виконавця; скасувати постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ткаченко А.О. від 03 вересня 2019 року та 16 вересня 2019 року про накладання штрафу.

04 листопада 2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , надали заперечення на скаргу, в якому просили відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 .

Заперечення мотивовані відсутність поважних причин для невиконання ОСОБА_1 судових рішень. Наведені у скарзі обставини вважають необґрунтованими, у зв`язку з чим неправомірні дії боржника у виконавчому провадженні мають бути покарані у передбачений законом спосіб.

19 листопада 2019 року старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ткаченко А.О. надала відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому просила відмовити у задоволенні скарги.

Відзив мотивовано тим, що боржником не вчинено будь-яких дій, направлених на виконання рішень суду, на теперішній час інформація про місце перебування ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_8 відсутня у зв`язку з протиправними діями заявниці.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги. У задоволенні скарги відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені на професійну правничу допомогу судові витрати у розмірі 2 500,00 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю правових підстав для задоволення вимог.

26 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь які документи, які б свідчили про виконання державним виконавцем дій у відповідності до вимог статей 39, 40, 41 та частини шостої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, немає даних про повернення до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основя`нському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчого листа після поновлення виконавчого провадження в порядку, передбаченого статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» та винесення державним виконавцем відповідної постанови.

На апеляційну скаргу подано відзиви: 23 квітня 2020 року - старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ткаченко А.О., 10 червня 2020 року - ОСОБА_6 представником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в яких вони просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Відзиви мотивовані тим, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавчий лист № 641/1946/17, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 вересня 2017 року, про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати дідусю ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_5 брати участь у вихованні онуки та вільному спілкуванні з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 77-78, 80 ).

27 вересня 2018 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 57166112 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. В цей же день постанова направлена сторонам виконавчого провадження (а. с. 79 - 80).

03 червня 2019 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 641/1946/17 закінчено з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 86 - 87).

18 червня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву начальнику головного територіального управління юстиції у Харківській області, про те, що вона разом з дитиною ОСОБА_8 з липня 2019 року буде знаходитись на відпочинку. ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 вона повідомила заздалегідь.

09 вересня 2019 року ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до начальника відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відновлення виконавчого провадження № 57166112 від 27 вересня 2018 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 641/1946/17, оскільки ОСОБА_1 рішення суду не виконує, перешкоджає дідусю ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_5 брати участь у вихованні онуки та вільному спілкуванні з ОСОБА_8 (а.с.89).

З актів державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа № 641/1946/17 від 22 вересня 2017 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує, перешкоджає дідусю ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_5 брати участь у вихованні онуки та вільному спілкуванні з ОСОБА_8 (а. с. 93).

25 липня 2019 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відновлено виконавче провадження № 57166112 з примусового виконання виконавчого листа № 641/1946/17 від 22 вересня 2017 року (а.с. 95).

03 вересня 2019 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення суду накладено штраф на користь держави у розмірі 1 700,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів (а. с.101).

16 вересня 2019 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення суду повторно накладено штраф на користь держави у розмірі 3 400,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а. с.107).

26 вересня 2019 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в порядку частини другої статті 76 ЗУ « Про виконавче провадження» до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 382 КК України.

16 жовтня 2019 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржника ОСОБА_1 оголошено у розшук (а. с.118-121).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що постановами державного виконавця від 03 та 16 вересня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто штраф у розмірі 1 700,00 грн та 3 400,00 грн.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 статті 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), і підстав для відступлення від неї не вбачається.

Враховуючи викладене вище, скарга ОСОБА_1 на постанови державного виконавця про стягнення з неї штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції не встановив правову природу спірних правовідносин, шо виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушив норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи та розглянув в порядку цивільного судочинства скаргу, яка підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, постановлена ухвала судом першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

19 червня 2020 року ОСОБА_6 представником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання мотивоване тим, що між ним та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 25 жовтня 2019 року було укладено договір про надання правових послуг зі строком дії до 31 грудня 2020 року, що відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення судових витрат боржниками.

Оскільки суд апеляційної інстанції закриває провадження у справі то стягнення судових витрат з скаржника є безпідставним.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 255, 256, 367, 368, п.3 ч.1 ст. 374, ч.ч. 1, 2 ст. 377, ст. ст. 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити скаржнику, що вона має право звернутися з даним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 червня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина