Постанова

Іменем України

23 червня 2020 року

м. Київ

справа № 686/10241/17

провадження № 61-42151св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Палас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Мирний»,

треті особи: Хмельницька міська рада, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Палас», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Мирний», треті особи: Хмельницька міська рада, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Пасічника Сергія Петровича на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року у складі судді Продана Б. Г. та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, який уточнили в процесі розгляду справи та просили зобов`язати замовника будівництва будинку АДРЕСА_1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Палас» (далі - ТОВ «Гранд-Палас») надати їм житло з розрахунку 13,65 кв. м на одного члена сім`ї.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилалися на те, що вони є мешканцями будинку АДРЕСА_2 . Пунктом 3 рішення Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року № 71 «Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Хмельницькбудінвест» (далі - ТОВ «Хмельницькбудінвест») і його правонаступникам ТОВ «Гранд-Палас» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Будинок Мирний» (далі - ТОВ «Будинок Мирний») розміру пайової участі на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького» зобов`язано відповідачів провести повне відселення громадян, які проживають в будинках АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_9, АДРЕСА_3 та в будинках АДРЕСА_10, АДРЕСА_2 , у зв`язку із тим, що згідно з пунктом 2.5 договору від 20 листопада 2013 року № 33 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Хмельницького, укладеного між Хмельницькою міською радою та ТОВ «Гранд-Палас», вказане товариство взяло на себе зобов`язання провести відселення жителів будинку згідно з рішенням Хмельницької міської ради. Однак будівництво будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , проводилося без відселення мешканців будинку АДРЕСА_2 , а також інших громадян. У зв`язку із цим просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 21 лютого 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог, оскільки, подавши позов про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, позивачі не обґрунтували та не вказали з чого виникає таке зобов`язання та не довели, що час виконання такого зобов`язання настав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд Хмельницької області постановою від 04 липня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року залишив без змін.

Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У травні 2018 року представник ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Пасічник С. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки єдиним замовником будівництва є ТОВ «Гранд-Палас», тому ТОВ «Будинок Мирний» та ТОВ «Хмельницькбудінвест» не можуть бути відповідачами у цій справі. Судами не враховано того, що рішення Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року № 71 спрямоване на порушення конституційних прав позивачів та їх малолітніх дітей, зокрема права на майно, а тому є нікчемним. Також судами безпідставно не витребувано документи, які були підставою отримання дозволу на проведення будівельних робіт ТОВ «Гранд-Палас». Відселення позивачів було заплановано в 2005 році у зв`язку із вилученням земельної ділянки для будівництва 150-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак рішення про їх відселення не контролювалося і не контролюється посадовими особами Хмельницької міської ради, а частина їхнього будинку є аварійною і непридатною для проживання. Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області не була проведена позапланова перевірка будівництва, чим порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». На думку заявників, враховуючи норми Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР), ТОВ «Гранд-Палас» повинно забезпечити їх житловою площею, що має складати 13,62 кв. м на одного члена сім`ї.

У жовтні 2018 року ТОВ «Гранд-Палас» та ТОВ «Будинок Мирний» подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що вони є законними і обґрунтованими. Доводи, наведені в касаційній, скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують доведені обставини і не обґрунтовують порушення судами норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень. Зазначили, що, поставивши вимогу про зобов`язання ТОВ «Гранд-Палас» вчинити певні дії, позивачі не обґрунтували та не вказали з чого виникає таке зобов`язання, а також, що настав час виконання такого зобов`язання.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

21 вересня 2018 року справа № 686/10241/17 надійшла до Верховного Суду.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2020 року № 993/0/226-20, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено колегію суддів.

Фактичні обставини

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 09 липня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Бушуєвою М. П., є власником 7/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 березня 2015 року.

Згідно із домовою книгою в будинку по АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13 жовтня 2005 року № 707 надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_7 на будівництво 4-х, АДРЕСА_16-ти, АДРЕСА_17-ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 на умовах знесення житлових будинків, розташованих по АДРЕСА_11, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_9, АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16, АДРЕСА_17, АДРЕСА_18 , та господарських споруд з відшкодуванням мешканцям житлової площі вартості індивідуальних житлових будинків, земельних ділянок і зелених насаджень.

Як вбачається із тексту вказаного вище рішення міської ради, дозвіл на будівництво багатоквартирного житлового будинку було надано на умовах саме знесення житлових будинків та відшкодування вартості житлової площі власникам таких будинків.

У подальшому право на будівництво вказаного вище житлового будинку було передано ТОВ «Хмельницькбудінвест», а пізніше - ТОВ «Гранд-Палас».

Встановлено, що будь-яких інших рішень про порядок і терміни переселення мешканців, звільнення житлового та нежитлового фондів, а також порядок і терміни знесення будівель застарілого житлового фонду та інших споруд, інші спірні питання, пов`язані з відселенням наймачів та власників житла Хмельницькою міською радою не приймалося.

Згідно із пунктом 1.7.19 Порядку участі замовників у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, затвердженого рішенням двадцять другої сесії Хмельницької міської ради від 17 грудня 2008 року № 23 зі змінами, до пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста не залучаються замовники у разі здійснення будівництва: багатоквартирного житлового будинку або житлової частини будинку за умови знесення індивідуальних житлових будинків або житлової частини будинку, розташованих на земельній ділянці, наданій за рішенням міської ради під будівництво цього будинку, шляхом відшкодування вартості або купівлі цих будинків, приватизованих земельних ділянок, зелених насаджень (у випадку, коли вартість знесення складає 4 та більше відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта будівництва).

Рішенням двадцять сьомої сесії Хмельницької міської ради від 28 серпня 2013 року № 71 «Про встановлення ТОВ «Хмельницькбудінвест» та його правонаступникам ТОВ «Гранд-Палас» та ТОВ «Будинок Мирний» розміру пайової участі на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького» змінені умови щодо сплати пайових внесків на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького на рівні 0 (нуль) відсотків.

З листа Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від АДРЕСА_17 березня 2013 року № 507/01-15 встановлено, що рішень, якими б встановлювались порядок і терміни відселення мешканців старих будинків радою не приймалися.

АДРЕСА_17 листопада 2013 року між Хмельницькою міською радою та ТОВ «Гранд-Палас» був укладений договір № 33 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького.

За змістом пункту 1.1 зазначеного вище договору, об`єктом будівництва є: І черга 72-х квартирний житловий будинок з 4-х квартирним пентхаузом та торгівельними приміщеннями (секція А); II черга 16-ти поверховий будинок для офісних та готельних приміщень (секція Б): III черга 72-х квартирний житловий будинок з 4-х квартирним пентхаузом та торгівельними приміщеннями (секція В ) по АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2.4 вказаного договору пайова участь сплачується до прийняття в експлуатацію об`єкта по АДРЕСА_1 (замовник будівництва - ТОВ «Гранд-Палас»).

З декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що належить до І-ІII категорії складності від АДРЕСА_16 квітня 2017 року № ХМ 66 встановлено, що в експлуатацію була прийнята тільки перша черга об`єкта будівництва.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2016 року в справі № 686/25269/14 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 до Хмельницької міської ради, ТОВ «Гранд-Палас» про визнання протиправним та скасування рішення сесії Хмельницької міської ради, визнання договору оренди недійсним та скасування його державної реєстрації та за об`єднаним позовом ОСОБА_15 до Хмельницької міської ради, ТОВ «Гранд-Палас» про визнання протиправним та скасування рішення сесії Хмельницької міської ради, визнання договору оренди недійсним встановлено, що 23 лютого 2012 року між Хмельницькою міською радою та ТОВ «Хмельницькбудінвест» був укладений договір оренди землі № 00371 згідно з яким орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення чотирнадцятої сесії міської ради від 11 січня 2012 року № 21 із земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 4 200 кв. м.

Рішенням двадцять четвертої сесії Хмельницької міської ради від 24 квітня 2013 року № 34 вирішено припинити право користування земельною ділянкою площею 4 200 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом розірвання договору оренди землі від 23 лютого 2012 року № НОМЕР_1 з ТОВ «Хмельницькбудінвест» та передати її в оренду ТОВ «Гранд-Палас» (акт прийому-передачі об`єкту незавершеного будівництва від 16 липня 2012 року).

29 жовтня 2013 року між Хмельницькою міською радою та ТОВ «Гранд-Палас» був укладений договір оренди землі №202-01-2013/3117682, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка площею 4200 кв. м, у тому числі, ділянка № 1 - 1 364 кв. м, ділянка № 2 - 2 836 кв. м, на якій відсутні об`єкти нерухомого майна.

Також зазначеним вище рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником 7/25 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 09 липня 1994 року. В свою чергу ТОВ «Гранд-Палас» є власником 18/25 частини житлового будинку за вказаною вище адресою на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від АДРЕСА_16 жовтня 2012 року.

Крім того, у зазначеному вище рішенні апеляційного суду встановлено, що за висновком експерта від 06 червня 2016 року № 61/15 через відсутність чітко зафіксованих меж суміжних земельних ділянок, даних про розташування тріангуляційних (межових) знаків, зокрема, меж земельної ділянки загальною площею 4 200 кв. м по АДРЕСА_1 , яка передана в оренду ТОВ «Гранд Палас», меж земельних ділянок по АДРЕСА_16, АДРЕСА_17, по АДРЕСА_7, АДРЕСА_8 , що перебувають у користуванні позивачів, та координат поворотних точок в єдиній системі координат СК 63 або УСК 2000, проведення дослідження по встановленню фактичного накладення меж не представляється можливим.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із урахуванням вказаних вище норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення ЄСПЛ у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25).

Крім того, ЄСПЛ у своїй практиці, зокрема у рішеннях від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), від 30 травня 2013 року в справі ОСОБА_16 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 171 ЖК Української РСР у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв`язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. За бажанням громадян виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів забезпечують їм (замість надання квартир) можливість позачергового вступу до членів житлово-будівельних кооперативів і одержання в них квартир.

Якщо будинок, в якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню у зв`язку з вилученням земельної ділянки для державних або громадських потреб, громадянам, виселюваним з цього будинку, інше благоустроєне жиле приміщення надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, а у випадках, коли земельна ділянка відводиться державній, кооперативній або іншій громадській організації, - цією організацією (частина перша статті 111 ЖК Української РСР).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що подавши позов про зобов`язання відповідача вчинити певні дії позивачі не обґрунтували та не вказали з чого виникає таке зобов`язання та не довели, що час виконання такого зобов`язання настав.

Такий висновок є правильним, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили, а позивачі не довели, що земельна ділянка, на якій розташовані 7/25 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , де проживають позивачі та їх неповнолітні діти, вилучена та використовується ТОВ «Гранд-Палас» для будівництва житлового будинку як і не довели наявність між ними та ТОВ «Гранд Палас» інших зобов`язальних відносин.

Доводи касаційної скарги про те, що судами безпідставно не витребувано документи, які були підставою отримання дозволу на проведення будівельних робіт ТОВ «Гранд-Палас» не заслуговують на увагу, оскільки стороною не заявлялось клопотання про витребування вказаних документів. При цьому, судами попередніх інстанцій надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам. В той же час, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону Верховний Суд не здійснює переоцінку доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Отже, безпідставними є доводи касаційної скарги, оскільки вони в сукупності зводяться до невірного розуміння заявниками вимог законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин, що не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Інші наведені у касаційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Пасічника Сергія Петровича залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко