УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

при секретарі - Передрій І.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибитви О.А. про прийняття зустрічного позову, подане в межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

16 червня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та зміну розміру часток у праві власності.

Згідно заявлених вимог, позивач за зустрічним позовом просить:

-виділити в натурі належну ОСОБА_1 231/400 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення: вітальню 2-1 площею 19,6 м2; кухню 2-2 площею 17,5 м2; 2-3 житлову кімнату площею 13,1 м2; санвузол 2-4 площею 5,1 м2, загальною площею 55,3 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: навіс літ «Е» і Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6;

-у власність ОСОБА_2 виділити 169/400 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення: кухню 1-1 площею 9,1 м2; ванну 1-2 площею 6,2 м2; коридор 1-3 площею 2,6 м2; житлову кімнату площею 18,6 м2, загальною площею 36,5 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ «Б»: вбиральню літ. «Г»; навіс літ. «Д»; гараж літ. «Ж» і Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1,2,4-6;

-змінити розмір часток у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 : визнавши за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , замість 228/400; визнати за ОСОБА_2 право власності на 43/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , замість 172 /400 .

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат

Рибитва О.А. заявив клопотання про прийняття до спільного розгляду з первісною позовною заявою зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та зміну розміру часток у праві власності. Представник зазначив, що при розгляді Дніпровським районним судом м.Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, спір по суті розглянутий не був, оскільки не було проведено експертизу внаслідок перешкод з боку ОСОБА_2 в доступі до будинку, наведене не позбавляє ОСОБА_1 права знову звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Шпакович О.В. в підготовчому засіданні зазначила, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню, оскільки ухвалено рішення між тими самими сторонами про той самий предмет та з тих самих підстав, подала письмові заперечення щодо клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви, в яких просила відхилити клопотання відповідача про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Вислухавши думку представників сторін, вивчивши зміст зустрічної позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечується сторонами, що 06 листопада

2019 року Дніпровським районним судом м.Києва у справі №755/8421/18 ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про виділення в натурі частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 06 листопада 2019 року залишено без змін.

Як убачається зі змісту зазначених судових рішень, предметом спору у справі №755/8421/18 було виділення в натурі належної ОСОБА_1 231/400 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення: 2-1 вітальня - 19,6 кв.м., 2-2 кухня - 17,5 кв.м., 2-3 житлова кімната - 13,1 кв.м., 2-4 санвузол - 5,1 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м.; у власність ОСОБА_2 просила виділити 169/400 частин спірного житлового будинку, визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення: 1-1 кухня - 9,1 кв.м., 1-2 ванна - 6,2 кв.м., 1-3 коридор -

2,6 кв.м., 1-4 житлова кімната - 18,6 кв.м., загальною площею 36,5 кв.м., та сарай літ. Б, вбиральня літ. Г, навіс літ. Д, навіс літ. Е, гараж літ. Ж. Крім того, ОСОБА_1 просила визначити конкретний порядок користування земельною ділянкою площею 0,600 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування земельну ділянку площею 231/400 частин від 0,600 га, а відповідачу - 169/400 частин

від 0,600 га.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибитви О.А. про те, що відповідач змушена звернутися до суду із зустрічним позовом, оскільки спір по суті не вирішено внаслідок не проведення судової експертизи, не можуть бути підставою для звернення до суду з позовом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, наведена представником аргументація була предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги у справі №755/8421/18.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A №253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд відмовляє у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та зміну розміру часток у праві власності в частині позовних вимог, а саме: виділенні в натурі належної ОСОБА_1 231/400 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення: вітальню 2-1 площею 19,6 м2; кухню 2-2 площею 17,5 м2; 2-3 житлову кімнату площею 13,1 м2; санвузол 2-4 площею 5,1 м2; загальною площею 55,3 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: навіс літ «Е» і Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6 та виділенні у власність ОСОБА_2 169/400 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення: кухню 1-1 площею 9,1 м2; ванну 1-2 площею 6,2 м2; коридор 1-3 площею 2,6 м2; житлову кімнату площею 18,6 м2, загальною площею 36,5 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ «Б»: вбиральню літ. «Г»; навіс літ «Д»; гараж літ. «Ж» і Ѕ частину огорожі , воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та об`єднанні їх в одне провадження, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 186, 193, 194, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та зміну розміру часток у праві власності в частині позовних вимог, а саме: виділенні в натурі належної ОСОБА_1 231/400 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення: вітальню 2-1 площею 19,6 м2; кухню 2-2 площею 17,5 м2; 2-3 житлову кімнату площею 13,1 м2; санвузол 2-4 площею 5,1 м2; загальною площею 55,3 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: навіс літ «Е» і Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6 та виділенні у власність ОСОБА_2 169/400 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення: кухню 1-1 площею 9,1 м2; ванну 1-2 площею 6,2 м2; коридор 1-3 площею 2,6 м2; житлову кімнату площею 18,6 м2, загальною площею 36,5 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ «Б»: вбиральню літ. «Г»; навіс літ «Д»; гараж літ. «Ж» і Ѕ частину огорожі , воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та об`єднанні їх в одне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали суду складено 26 червня 2020 року.

Суддя: