Справа № 182/5809/19
Провадження № 2/0182/95/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання права власності та зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання права власності та зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 18 червня 2009 року вона придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу було посвідчено 18 червня 2009 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Маєвською О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 755. На момент продажу квартира належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М. 19 лютого 2000 року за реєстровим № 452, зареєстрованого 07 вересня 2000 року у КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації»; номер запису 1660-т, в книзі 8; реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27349420. Відповідно до п.5 вищевказаного договору, ОСОБА_2 отримала від позивачки грошові кошти за продаж квартири у розмірі 3 006 грн. 00 коп. Про необхідність подальшої реєстрації договору в КП „Нікопольське МБТІ" їй не було відомо, тому договір зареєстровано не було. На час вчинення правочину з купівлі - продажу зазначеної квартири ніяких обтяжень на квартирі не було, тому перепон в нотаріальному посвідченні договору не виникло. З часу набуття нею квартири вона несе витрати на її утримання та ремонт та була впевнена в тому, що ніяких перешкод у використанні та розпорядженні нею власністю немає, оскільки фактично вона набула право власності на квартиру з дня укладення договору купівлі-продажу. У квітні 2018 року вона дізналася, що їй необхідно було зареєструвати право власності на придбану квартиру, а тому з даного питання вона звернулась до реєстраційної служби Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 27 квітня 2018 року за № 40847885 їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру у зв`язку з тим, що 19 вересня 2017 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у спеціальному розділі за № 22404686, № 2240450 було накладено обтяження на вищезазначене майно, власником якого є ОСОБА_2 . Тому, звернулась до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з її квартири АДРЕСА_1 . 25 травня 2018 року за № 34042 їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження АСВП № 56012322 з виконання виконавчого документу про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Державної фіскальної служби України, в межах якого і було накладено арешт на майно боржниці. В червні 2018 року вона звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з квартири. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року справа № 182/4434/18 її позовні вимоги задоволено. Скасовано арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській Логвиненко Т.М. про арешт майна боржника № 54090075 від 19 вересня 2017 року по виконавчому провадженню АСВП № 56012322. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2019 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким було відмовлено їй у задоволенні позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови їй у задоволенні позовних вимог стало те що, необхідною умовою для звільнення майна з - під арешту є вимога про визнання права власності на заявлене спірне майно, яка нею не була заявлена. На думку колегії суддів, нею обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для скасування рішення суду. Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду, вона має право повторно звернутися до суду з аналогічними позовними вимогами, поставивши перед судом питання про визнання за собою права власності на спірну квартиру. Тому, зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом про визнання права власності та зняття арешту з квартири. Так, між нею та ОСОБА_2 було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири, а саме: відбулася передача коштів з її боку та передача квартири з боку ОСОБА_2 . Позивач вказує, що вона не є боржником, що не заперечується і головним державним виконавцем у листі від 25 травня 2018 року, адже виконавчі провадження відкриті щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Договір купівлі - продажу було укладено ще за вісім років до того, як державним виконавцем накладено арешт на спірну квартиру. За таких обставин, позивачка не має боргових зобов`язань перед стягувачами, а, відповідно, позбавлення її майна в рахунок погашення боргових зобов`язань третьої особи є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом. Зважаючи, що право власності на вказану квартиру досі зареєстровано за ОСОБА_2 , вона вважає, що її право власності на вказану квартиру припинилось з моменту підписання договору купівлі - продажу, оскільки один і той же об`єкт майна не може мати декількох власників. Таким чином, дії Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області є незаконними та таким, що порушують її охоронювані законом інтереси як власника майна. У зв`язку з тим, що право власності на спірну квартиру не визнається Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вона змушена звернутися до суду з цим позовом та просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею 31,4 кв.м. А також скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови Нікопольського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 вересня 2017 року за виконавчим провадженням 54090075, який зареєстровано 19 вересня 2017 року за № 22404686 реєстратором Нікопольського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Логвиненко Тетяною Миколаївною.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Дану ухвалу та позовну заяву з копіями доданих до неї документів було направлено сторонам по справі та запропоновано відповідачу протягом 5 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду та позивачу відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.40).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволені позову наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.68).

Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорук О.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.67).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.57, 63).

Представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, від нього 22 жовтня 2019 року на адресу суду надійшли пояснення, згідно яких просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. У квітні 2018 року ОСОБА_1 з метою реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , звернулась до реєстраційної служби Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. Однак, рішенням за № 40847885 від 27 липня 2018 року їй було відмовлено у здійсненні державної реєстрації на вищевказану квартиру, з причин накладання обтяження на квартиру. Згідно з інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяжувачем зазначений Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який наклав обтяження на майно ОСОБА_2 в інтересах Нікопольської державної податкової інспекції. Згідно виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом по справі № 804/2904/16 за позовом Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу. Оскільки ОСОБА_2 має заборгованість по податку про доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 914 767 грн. 11 коп., яка виникла 31 липня 2015 року, у зв`язку з поданням платником податків податкової декларації про майновий стан. Виконавчий лист, який був виданий по вищевказаній адміністративній справі, був направлений до Нікопольського ВДВС для виконання та в подальшому відкрито виконавче провадження, а також накладено арешт на належне майно ОСОБА_2 . Представник третьої особи посилається на те, що правочини щодо нерухомості, які потребують державної реєстрації набувають чинності лише з моменту такої реєстрації. У разі недотримання сторонами вимог закону про державну реєстрацію правочину такий правочин є нікчемним. Перехід права власності відбувається з моменту державної реєстрації речового права як результат виконання сторонами своїх зобов`язань з усіма наслідками. При цьому, в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.182, 334 ЦК України та вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 червня 2009 року підлягав обов`язковій державній реєстрації, що в свою чергу, сторонами дотримано не було, так як наслідок, у відповідності до закону, укладеним його вважати не можливо. Крім цього, вказує, що в позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право власності на арештоване майно, чи право володіння ним на підставі закону, факт порушення його права має значення вирішення судом питання про належність йому спірного майна. В той час, коли доводи позивачки не є вичерпним та не можуть бути достатніми для задоволення такої позовної заяви. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник третьої особи просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки під час укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не було дотримано положення закону щодо обов`язкової державної реєстрації договору про відчуження майна та правомірність дій державних службовців у рамках виконавчого провадження АСВП № 560123322 щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДФС України коштів у розмірі 914 767 грн. 11 коп. (а.с.44-46).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень на належне ОСОБА_1 нерухоме майно: накладено арешт на майно та оголошена заборона на його відчуження на підставі постанови державного виконавця Логвиненко Т.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія та номер: № 54090075, виданий 19 вересня 2017 року Державною виконавчою службою у м.Нікополі та Нікопольському районі) (а.с.15-16). 18.06.2009 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8). Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Маєвською О.Ю. 18 червня 2009 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 755 та в реєстрі правочинів № 3493363(а.с.9). ОСОБА_1 , придбавши зазначену квартиру, не звернулась до КП НМБТІ для реєстрації прав власності на квартиру і на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявна інформація про державну реєстрацію прав власності на квартиру за ОСОБА_2 (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії виконавчого провадження АСВП 560123322, арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено на підставі постанови державного виконавця Логвиненко Т.М. у зв`язку з виконанням рішення суду про стягнення коштів з платника податку - фізичної особи ОСОБА_2 на користь Державної фіскальної служби України у розмірі 914 767,11 грн.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_1 належить позивачці по справі ОСОБА_1 , а не боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , то наявність арешту на належне позивачеві майно порушує її право щодо розпорядження цим майном.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі ст.ст.8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав.

Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, та є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16, 316,317,319,321,321,391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання права власності та зняття арешту з майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 вересня 2017 року за виконавчим провадженням № 54090075, який зареєстровано 19 вересня 2017 року за № 22404686 реєстратором Логвиненко Тетяною Миколаївною Нікопольського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал