Провадження № 22ц-824/3732/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Ковтун М.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за встановленою підсудністю.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області уже перебуває справа за його позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, і позивачка, на його думку, звернулася із цим позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з метою штучного визначення підсудності саме у місті Біла Церква, через що, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу необхідно направити за підсудністю до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана за належною підсудністю і оформлена відповідно до вимог процесуального закону, тому прийшов висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини (а.с.1-6).

З матеріалів справи також вбачається, що позивачка зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 44 від 28 січня 2020 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.88-90).

З матеріалів справи також вбачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року ухвалу Ізюмсього міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року, якою було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 зареєстрована у м. Біла Церква, тому справа не підсудна Ізюмському міськрайонному суду Харківської області (а.с.108-110).

Статтею 28 ЦПК України встановлені категорії справ, для яких передбачено вибір підсудності справи позивачем.

Так, частина 1 статті 28 ЦПК України визначає вичерпний перелік позовних заяв, що стосуються аліментів, які можуть бути пред`явлені за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а саме: позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачка на даний час зареєстрована у м. Біла Церква та подала позов про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, то суд першої інстанції, дотримавшись вимог закону щодо правил підсудності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відкриття провадження у справі, тому підстави для скасування ухвали про відкриття провадження відсутні.

Доводи апелянта про те, що оскільки дитина сторін зареєстрована за місцем проживання позивача, то спір має розглядатися саме у Ізюмському міськрайонному суді Харківської області, та, що позивачка умисно звернулася із позовом з об`єднаними позовними вимогами про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів з метою визначення підсудності справи саме Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах Закону та матеріалах справи, і ці доводи не можуть бути належною підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: