печерський районний суд міста києва
25 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді Бортницької В.В.
з участю секретаря Бондаренко О.В.
за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: ГУ ДКСУ у Луганській області, Сватівський районний суд Луганської області про стягнення суми,
02.04.2018 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної казначейської служби України (далі - відповідач. ДКСУ), треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - третя особа-1, ГУ ДКСУ у Луганській області, Головне управління), Сватівський районний суд м. Луганська (далі - третя особа-2, суд), в якій він просить стягнути на його користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030, суму інфляційних втрат за період з 05.05.2014 до 18.12.2017 в розмірі 5350 грн. за затримку виконання виконавчого листа № 2-289/04 від 08.02.2008 на підставі ст. 625 ЦК України та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., а всього стягнути 15 350,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 07.05.2007 на його корить стягнуто у відшкодування заподіяної незаконним притягнення до кримінальної відповідальності за рахунок Державного бюджету України 5000,00 грн. За вказаним рішенням було видано виконавчий лист № 2-289/04 від 08.02.2008. У травні 2014 року позивач подав заяву та зазначений виконавчий лист на виконання. Однак, листом ГУ ДКСУ в Луганській області від 07.05.2014 виконавчий лист було повернуто позивачу, оскільки ним було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В подальшому Луганським окружним адміністративним судом ухвалене рішення від 18.06.2016, яким було визнано протиправними дії ГУ ДКСУ в Луганській області з повернення виконавчого листа № 2-289/04 від 08.02.2008 стягувачеві, та зобов`язано ГУ ДКСУ у Луганській області прийняти до виконання виконавчий лист Ленінського районного суду м. Луганська № 2-289/04 від 08.02.2008. Позивачем на адресу ГУ ДКСУ у Луганській області була надіслана заява від 15.07.2017 з пропозицією виконати зазначений виконавчий лист. Однак, з підстав проведення антитерористичної операції, виконавчий лист було втрачено. Після звернення позивача Сватівським районним судом Луганської області було відновлене втрачене судове провадження та видано дублікат виконавчого листа № 2-289/04 від 08.02.2008 та поновлено строк для його пред`явлення до виконання. В той же час, з моменту подачі заяви до суду 09.10.2015 про відновлення втраченого судового провадження і до прийняття рішення ГУ ДКСУ виконавчого листа до виконання 18.07.2017 пройшов значний строку, протягом якого Сватівський районним судом Луганської області було допущено значних затримок у вчинені окремих процесуальних дій, а виконавчий лист позивачу неодноразово повертався з причин його неналежного оформлення, а рішення після його прийняття було виконано 18.12.2017.Отже, державою в особі відповідачів та третіх осіб була допущена невиправдана затримка у виконанні судового рішення на термін з 05.05.2014 до 18.12.2017.
У поясненнях наданих до суду представник ГУ ДКС України у Луганській області у задоволені позову просив відмовити. Зазначив, що у зв`язку з проведенням АТО з 2014 року, усі документи по справі № 2-289/2004 залишилися у будівлі Головного управління в м. Луганськ та вважаються втраченими, тому у Головного управління немає можливості надати підтверджуючі документи щодо звернення позивача до Головного управління у зазначений період. Відповідно до ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 03.06.2016 по справі№ 2-289/2004 ОСОБА_1 було подано заяву про відновлення втраченого судового провадження, яка була задоволена судовим рішенням 25.01.2016, за яким 14.03.2016 було видано дублікат виконавчого листа. 21.06.2016 Головним управління отримано заяву ОСОБА_1 від 15.06.2016 щодо виконання дублікату виконавчого листа Ленінського районного суду м. Луганська, виданого Сватівським районним судом Луганської області 14.03.2016 у справ № 2-289/04 про стягнення на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягнення до кримінальної відповідальності за рахунок Державного бюджету України грошових коштів. Головним управлінням листом від 05.08.2016 № 15-04/3445 позивачу було повернуто зазначений виконавчий документ. 08.09.2016 Головним управління отримано заяву ОСОБА_1 від 07.09.2016 щодо виконавчого документа по справі № 2-289/2004 та надання належно оформленої ухвали суду від 03.06.2016 по справі № 2-289/04. При цьому, зазначені у листі Головного управління недоліки у виконавчому документів стягувачам не були усунуті, про що позивачу повідомлено та повернуто виконавчий документ без виконання. 06.01.2017 було ГУ ДКСУ у Луганській області отримано заяву ОСОБА_1 від 03.01.2017 про надання виконавчого листа по справі № 2-289/04 з внесеними виправленнями та уточненими банківськими реквізитами. 16.01.2017 Головним управлінням було повернуто виконавчий документ позивачу, у зв`язку з невірним зазначенням найменування боржника та відсутністю на виконавчому листі відмітки «Дублікат». 06.02.2017 Головним управління отримано супровідний лист Сватівського районного суду Луганської області про направлення копії заяви ОСОБА_1 від 20.01.2017 про виправлення помилки, допущеної при оформлені виконавчого листа по справі 3 2-289/2007 та повістки про виклик до суду представника Головного управління. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області заяву було задоволено частково. 28.04.2017 Головним управлінням отримано супровідним лист Сватівського районного суду Луганської області про надіслання копії заяви ОСОБА_1 від 10.04.2017 про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 2-289/2004. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 16.05.2017 заяву позивача задоволено. 22.06.2017 Головним управлінням отримано заяву ОСОБА_1 від 20.06.2017 разом з виконавчим документом та іншими документами, які відповідали вимогам законодавства. 18.07.2017 Головним управлінням до Державної казначейської служби України для виконання було надіслано дублікат виконавчого листа. Таким чином, у зв`язку з проведенням АТО, з незалежних від Головного управління обставин, несвоєчасно було отримано виконавчий документ. Крім того, неодноразово у листах Головного управління до позивача зазначалось про наявність помилок у виконавчому документів попри це, позивачем продовжувались надсилатися до Головного управління заяви про виконання судового рішення на підставі невірно оформленого виконавчого документа та лише наприкінці 2016 року позивач звернувся до суду про виправлення помилки у виконавчому листі, що свідчить про затягування самим позивачем виконання судового рішення по справі № 2-289/04. Крім того, в позовній заяві не наведено жодних доказів, що підтверджують моральні страждання позивача та доказів, які призвели до негативних наслідків.
У поясненнях до позовної заяви представник Сватівського районного суду Луганської області зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказав, що жодних затримок у вчинені процесуальних дій Сватівським районним судом Луганської області не було допущено, а всі процесуальні дії виконувались своєчасно та відповідно до діючого законодаства.
Відповідно до ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
21.05.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Однак, як вбачається із суб`єктного складу осіб, які приймають участь у справі Головну управління ДКСУ у Луганській області є третьою особою у справі, відтак в силу положень ст.ст. 174, 181 ЦПК України має право на подачу пояснень до позовної заяви. Однак, подаючи до суду пояснення, представник третьої особи вказав, що це відзив до позовної заяви. Проте, назва документа не змінює його суть в розрізі вище вказаних статей. За цих підстав, оскільки третьою особою подано пояснення щодо позову, а в силу ст. 174 ЦПК України будь-яких заяв по суті справи на зазначені пояснення позивачем не подається, суд не приймає до уваги відповідь на відзив позивача, що надійшов до суду 21.05.2018.
Ухвало судді Печерського районного суду м. Києва Васильєвої Н.П. від 10.04.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: ГУ ДКСУ у Луганській області, Сватівський районний суд Луганської області про стягнення суми прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначеного підготовче судове засідання.
Відповідно до Розпорядження від 12.07.2018 № 476, у зв`язку із перебування судді Васильєвої Н.П. на довготривалому лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. Відповідно до ст. 33ЦПК України для розгляду зазначеної справи визначено суддю Бортницьку В.В.
Ухвалою судді Бортницької В.В. від 13.07.2018 позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 17.04.2020 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: ГУ ДКСУ у Луганській області, Сватівський районний суд Луганської області про стягнення суми та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд заслухавши думку позивача, в силу положень ст. 223 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи в заочному порядку.
Представник Головного управління ДКСУ у Луганській області у пояснення до позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника.
Також, до судового засідання не прибув представник Сватівського районного суду Луганської області. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки пояснення щодо обставин позову подані.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 07.05.2007 на корить позивача стягнуто у відшкодування заподіяної незаконним притягнення до кримінальної відповідальності за рахунок Державного бюджету України суму коштів у розмірі 5000,00 грн. За вказаним судовим рішенням було видано виконавчий лист № 2-289/04 від 08.02.2008. У травні 2014 року позивач подав заяву та зазначений виконавчий лист на виконання. Однак, листом ГУ ДКСУ в Луганській області від 07.05.2014 виконавчий лист було повернуто позивачу, оскільки ним було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В подальшому Луганським окружним адміністративним судом ухвалене рішення від 18.06.2016, яким було визнано протиправними дії ГУ ДКСУ в Луганській області з повернення виконавчого листа № 2-289/04 від 08.02.2008 стягувачеві, та зобов`язано ГУ ДКСУ у Луганській області прийняти до виконання виконавчий лист Ленінського районного суду м. Луганська № 2-289/04 від 08.02.2008. Позивачем на адресу ГУ ДКСУ у Луганській області була надіслана заява від 15.07.2014 з пропозицією виконати зазначений виконавчий лист. Однак, з підстав проведення антитерористичної операції, виконавчий лист було втрачено. Після звернення позивача Сватівським районним судом Луганської області було відновлене втрачене судове провадження та видано дублікат виконавчого листа № 2-289/04 від 08.02.2008 та поновлено строк для його пред`явлення до виконання. Рішення суду фактично було виконано 18.07.2017.
Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Положення ст. 56 Конституції України гарантують кожному право на відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, яка була завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, саме за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.
Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що держава Україна є учасником цивільних відносин.
Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави має виступати держава. Проте держава є особливим суб`єктом цивільного судочинства, оскільки безпосередньо не приймає участі у цих правовідносинах. Разом з тим, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції(ст. 170 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦК України держава відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення. До нього мають бути віднесені, перш за все, бюджетні кошти, які консолідуються на єдиному казначейському рахунку, відкритому Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.
Представництво інтересів держави в судах України забезпечує Міністерство юстиції (п. 3 положенням про Мін`юст затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228). Такого правового висновку щодо застосування норм права дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 у справі № 522/3454/16-ц. Отже, в силу заявлених позовних вимог вони також повинні бути заявлені до держави Україна в особі Мін`юсту. Крім того,з позовної заяви вбачається, що на думку позивача затримка виконання рішення сталася з вини Сватівського районного суду луганської області та ГУ ДКСУ у Луганській області, проте вказані особи зазначені позивачем як треті особи.
Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Суд не наділеним правом з власної залучати до розгляду співвідповідача. Під час розгляду справи позивач своїм правом відповідно до ст. 51 ЦПК України не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Аналізуючи вище викладене, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, суд не вбачає правових підстав для їх задоволення.
В силу положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
У разі понесення судових витрат відповідачем вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 56 Конституції України, ст. 23, 625 ЦК України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264,265, 268, 273,280-282, 352 ЦПК України, суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: ГУ ДКСУ у Луганській області, Сватівський районний суд Луганської області про стягнення суми - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Іншими учасниками справи рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.В. Бортницька