Справа № 572/424/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - Кудіної А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 11780 грн. 20 коп. .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2005 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу вони маю дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач був позбавлений батьківських прав відносно дочки, згідно рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 05.07.2016 року, крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки за рішенням суду.

З 2019 року ОСОБА_3 навчається в Тернопільському медичному університеті імені І.Я. Горбачевського на денній контрактній формі навчання.

Відповідно до договору №49 від 19.08.2019 року про надання освітніх послуг укладеного між університетом та позивачем, нею було оплачено вартість першого року навчання в розмірі 22100грн. та страховий платіж в сумі 1460 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Згідно якого, просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що правила ст.185 СК України (додаткові витрати на дитину) не поширюються на стягнення матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, оскільки зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.03.2002 року встановлено, що сторони дійсно є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки виданої Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського МОЗ України від 24.09.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу фармацевтичного факультету Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського МОЗ України, форма навчання денна , контрактна.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 05.07.2016 року, ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено місце проживання неповнолітньої дитини з матір`ю ОСОБА_1

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 30.10.2017 року було збільшено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, та визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно договору №49 про надання освітніх послуг укладеного між Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського МОЗ України та ОСОБА_1 для ОСОБА_3 , встановлено, що предметом договору є надання освітніх послуг , а саме: підготовка (навчання) магістра на денній формі навчання в період з 01.09.2019 року по 30.06.2024 року за спеціальністю промислова Фармація. Загальна вартість освітніх послуг 121700грн., зокрема, вартість першого року навчання становить 22100грн.

Відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності №040/00/1900108 від 01.08.2019 року встановлено, що розмір страхового платежу за договором становить 1460,40 грн.

Згідно квитанції №0.0..1 від 01.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 оплатила за навчання ОСОБА_3 в Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського МОЗ України 22100 грн.

Згідно квитанції №0.0..1 від 01.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 оплатила страховий платіж за ОСОБА_3 в сумі 1460,40 грн.

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що ОСОБА_2 є їх батьком.

Згідно посвідчення НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 є багатодітним батьком.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За положеннями статті 185 СК України додаткові витрати стягуються на дитину, яка не досягла повноліття.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі №569/6838/15-ц, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

На підставі ст. 185, 199,200,201 СК України , керуючись ст. ст. 213, 215, 224-226 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: