Справа № 305/496/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області ухваленого 07 червня 2019 року головуючим суддею Ємчук В.Е. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

ТзОВ "ВЕЛЛФІН" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 76 909 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариство є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. Між ТзОВ "ВЕЛЛФІН" та ОСОБА_1 12.02.2016 року укладено Договір позики № 11505 в електронній формі (далі - Договір). За умовами п. 1.1. укладеного між сторонами договору, ТОВ "ВЕЛЛФІН надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивач належним чином виконав умови договору позики, але відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 76 909 грн., яка складається з: 1800,00 грн. заборгованості за основною сумою позики, 75 109 грн. заборгованості за відсотками, яку позивач просить суд стягнути з відповідачки.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.06.2019 позов ТзОВ «ВЕЛЛФІН» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що жодного кредиту он-лайн вона не оформляла, договір позики не підписувала, ніколи не була власником карти № НОМЕР_1 в ПриватБанку і їй не належить телефон за номером НОМЕР_2 .

ТзОВ «ВЕЛЛФІН» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити відповідачці у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що відповідачка сама оформила Заявку на отримання позики шляхом заповнення усіх необхідних полів такої, яку було направлено на розгляд позивача. На електронну адресу відповідачки було направлено позивачем електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення по наданню позики у формі гіперактивного посилання. Та здійснивши перехід по гіперактивному посиланню, відповідачка отримала електронну копію договору позики №11505 від 12.02.2016 року, що свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин. Надання відповідачкою до скарги виписки по банківській картці № НОМЕР_3 не є доказом того що вона не була власником картки № НОМЕР_1 на яку було здійснено перерахунок коштів по виданій позиці.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Особливості укладання договору споживчого кредиту в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Як слідує з матеріалів справи, Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті позивача (а.с.8-14).

Та такі Правила можна розцінювати як публічну пропозицію (оферту) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що позивач діє на підставі Статуту та зареєстрований як фінансова установа згідно Свідоцтва №16103225 від 27.10.2015 року (а.с.7).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» (далі Правила), оформлення Заявки для отримання позики здійснюється шляхом заповнення всіх полів Заявки. Згідно з Розділом 5 та 6 Правил надання грошових коштів у вигляді позики, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця. Підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявки про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки, на яку позичальник просить перерахувати кошти. Згідно з пунктами 6.2.- 6.4 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації про прийняття рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті (а.с.15-21).

Позивач стверджує, що 12.02.2016 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 11505 в електронній формі, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 1800 грн., які були перераховані на її картку № НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк». Вказує, що даний договір було підписано у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підтвердження чого ним долучено копії скріншотів з мережі Інтернет (а.с.15-20).

Однак, відповідач категорично заперечує факт укладення нею електронного договору, отримання нею коштів у розмірі 1800 грн. та те, що вона є власником вказаної картки.

Матеріали справи містять копії скріншотів Заявки для отримання позики (а.с. 15-20). Однак, позивачем не надано на виконання вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис» доказів ідентифікації власноручного підпису відповідача шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором або електронного цифрового підпису.

Та з аналізу положень п. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» та роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що містяться за електронною адресою https://www.nfp.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html, слід дійти висновку про те, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Проте, матеріали справи не містять даних про те, що особа відповідача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ВЕЛЛФІН" відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису.

Окрім зазначеного як вбачається з листа АТ КБ «ПриватБанк» від 27.12.2019 №20.1.0.0.0/7-20191108/3218, у 2016 році на картки/рахунки ОСОБА_1 не надходили кошти у розмірі 1800 грн. У клієнта наявна картка для виплат № НОМЕР_4 , яка відкрита 26.07.2018 року (133).

Тобто, даний лист АТ КБ «ПриватБанк» спростовує факт отримання відповідачем у 2016 році коштів у розмірі 1800 грн., а тому апеляційний суд критично оцінює долучені позивачем скріншоти з мережі Інтернет, як докази укладення електронного договору.

Відтак, апеляційний суд виходить з недоведеності факту укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача піддягає стягненню судовий збір у розмірі 2881,50 грн., понесений останньою за подання апеляційної скарги.

Враховуючи встановлене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду від 07 червня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» у задоволенні позову про стягнення боргу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2881,50 грн., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 05 червня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: