Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 761/47606/17

провадження № 61-6672св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Територіальна громада Київської міської ради,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб Вікторії Олександрівни на постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року про зупинення провадження у справі у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є., Рубан С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада Київської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позову зазначав, що 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 1 100 000,00 грн та зобов`язався повернути позику до 08 грудня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки від 07 листопада 2017 року, згідно умов якого позикодавцем в іпотеку було передано нежитлові приміщення (в літ. А') з № 14 по № 22 (групи приміщень № 52) загальною площею 111,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення (в літ. А') з № 23 по № 30 (групи приміщень № 52) загальною площею 122,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказав, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором у встановлений строк не виконав.

З урахуванням викладених обставин просив суд, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 07 листопада 2017 року у розмірі 1 100 000,00 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 листопада 2017 року, яким є нежитлові приміщення (в літ. А) з № 14 по № 22 (групи приміщень № 52) загальною площею 111,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення (в літ. А) з № 23 по № 30 (групи приміщень № 52) загальною площею 122,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його продажу ОСОБА_1 від свого імені за початковою ціною 1 100 000,00 грн, вказаною в договорі іпотеки від 07 листопада 2017 року, будь-якій особі-покупцеві у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем наявна заборгованість перед позивачем, що забезпечена іпотекою. Тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погодившись із цим рішенням, заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України зупинено апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада Київської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 761/23097/19 за позовом Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради № 10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування від ОСОБА_2 нерухомого майна по АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А.

Зупиняючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що наявні об`єктивні підстави для зупинення провадження у справі, а саме - у зв`язку з пов`язаністю обставин, що є предметом розгляду справи № 761/23097/19 та предметом доказування у цій справі.

Узагальнені доводи касаційної скарги

10 квітня 2020 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб В. О. на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга на постанову Київськогоапеляційного суду від 27 лютого 2020 року про зупинення провадження у справі.

В касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушені норми процесуального права, оскільки підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

27 травня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки від 07 листопада 2017 року, згідно умов якого позикодавцем в іпотеку було передано нежитлові приміщення (в літ. А') з № 14 по № 22 (групи приміщень № 52) загальною площею 111,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення (в літ. А') з № 23 по № 30 (групи приміщень № 52) загальною площею 122,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада Київської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 07 листопада 2017 року у розмірі 1 100 000,00 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 листопада 2017 року, яким є нежитлові приміщення (в літ. А) з № 14 по № 22 (групи приміщень № 52) загальною площею 111,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення (в літ. А) з № 23 по № 30 (групи приміщень № 52) загальною площею 122,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його продажу ОСОБА_1 від свого імені за початковою ціною 1 100 000,00 грн, вказаною в договорі іпотеки від 07 листопада 2017 року, будь-якій особі-покупцеві у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Не погодившись із цим рішенням, заступник прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради подав апеляційну скаргу.

Встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 761/23097/19 за позовом Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради № 10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування від ОСОБА_2 нерухомого майна по АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення,суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Ухвалюючи постанову про зупинення апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада Київської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 761/23097/19 за позовом Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради № 10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування від ОСОБА_2 нерухомого майна по АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А., апеляційний суд виходив з того, що наявні об`єктивні підстави для зупинення провадження у справі, а саме - у зв`язку з пов`язаністю обставин, що є предметом розгляду справи № 761/23097/19 та предметом доказування у цій справі. Тобто, апеляційний суд вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада Київської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотекидозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлює право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 761/23097/19 за позовом Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради № 10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування від ОСОБА_2 нерухомого майна по АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 07 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А.

Також необхідно зазначити, що апеляційний суд помилився у виді судового рішення, яке підлягало ухваленню, і замість постановлення ухвали цей суд ухвалив постанову.

Так, відповідно до частини другої статті 251 ЦПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно частини другої статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування постанови апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб Вікторії Олександрівни задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року скасувати, справу для продовження розгляду направитидо суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун