Справа № 305/577/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Джуги С.Д.,

за участі секретаря - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду від 11 грудня 2019 року (головуючий суддя Бліщ О.Б.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі:Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 29.05.2007 між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого було ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 760, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 20 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення до 29.05.2027.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 760 від 29.05.2007, згідно з умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 58 від 30.08.2006.

Оскільки позичальник неналежно виконував зобов`язання, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» раніше, у 2011 році, звертався із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Рахівського районного суду від 23.05.2011 у справі № 2-487/11 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 184222,55 гривень, звернувши стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 238,08 кв.м., в тому числі житловою площею 98,30 кв.м. з надвірними спорудами -1. гараж, 2. літня кухня, 3. вбиральня, що належить іпотекодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом продажу через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна у виконавчому провадженні.

Дане рішення суду набрало законної сили 03.06.2011.

17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі, і за Кредитним договором № 760 від 29.05.2007, укладеним із ОСОБА_1

Вказувало, що позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 13.03.2019 має заборгованість в сумі 335749,85 гривень, яка складається з наступного: 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму тіла кредиту згідно рішення суду - 32 250,17 гривень; інфляційні витрати, відповідно до ст.625 ЦК України, на суму тіла кредиту - 152 875,04 гривень; заборгованість по відсотках, нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України у розмірі облікової ставки НБУ - 150287,93 гривень; заборгованість 3%, відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України - 336,7 гривень.

Рішенням Рахівського районного суду від 11 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_1 - відмовлено.

На таке рішення ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Проте, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зобов`язання виникло з рішення суду, у якому було визначено заборгованість боржника у валюті України - гривні, а тому є підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат відповідно до положень ст. 625 ЦК України; позовна давність позивачем не пропущена, оскільки відповідно до п. 6.8 кредитного договору сторонами встановлено строк позовної давності тривалістю 10 років.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 29 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 760, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 20000 доларів США з терміном погашення в строк до 28 травня 2027 року (а.с. 6-9). Для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між Банком та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 760 від 29.05.2007, згідно з умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 58 від 30.08.2006.

Оскільки боржник неналежно виконував умови кредитного договору, ПАТ «АК Промислово-інвестиційний банк» у 2011 році звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, яка станом на 01.02.2011 становила 23197,45 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.02.2011 становила 184222,55 гривень. Рішенням Рахівського районного суду від 23.05.2011 в справі № 2-487/11 було задоволено позовні вимоги та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АК Промислово-інвестиційний банк» заборгованість по кредитному договору №460 від 29.05.2007. в загальній сумі 184222,55 грн. та звернуто стягнення на іпотечне майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 . Дане рішення вступило в законну силу (а.с.17-18).

Вказане рішення суду - не виконано. Визначена у рішенні суду заборгованість залишається не погашеною.

Визначена в рішенні суду заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 18333,57 доларів США, що еквівалентно 145594,46 грн., заборгованість за відсотками 4730,32 долари США, що еквівалентно 37565,84 грн., та пеня в сумі 133,76 доларів США, що еквівалентно 1062,25 грн.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором № 760 від 29.05.2007. Отже, відбулась заміна кредитора у даному зобов`язанні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, звернувшись у лютому 2011 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення у судовому порядку коштів із боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ПАТ «АК Промислово-інвестиційний банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору, змінив такими діями умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а відтак, нарахування після цього процентів відповідно до статті 1048 ЦК України є безпідставним, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Суд вважав, що немає підстав для нарахування інфляційних виплат, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а кредит було отримано боржником у іноземній валюті.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважав не належним і не достатнім доказом наявності заборгованості у відповідача по сплаті 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань, оскільки такий розрахунок складається у довільній формі, може неодноразово змінюватися за власним розсудом без правових наслідків такого та не відповідає ознакам первинного документа в розумінні законодавства. Також суд погодився із доводами відповідача про те, що судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом та відсотками, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для виникнення зобов`язання у відповідача із повернення кредиту та сплати відсотків, а лише підтверджує підставу їх виникнення (неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором).

Проте з такими висновками колегія суддів у повній мірі погодитись не може з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такі висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням у 2011 році рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося, і таке рішення і на час розгляду даної справи відповідачами не виконано, а заборгованість за Кредитним договором - не погашена. Зобов?язання, яке існує у ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи», є зобов?язанням, яке визначене за рішенням суду у національній валюті - гривні. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, в тому числі, і інфляційних втрат.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» надало розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із заборгованості боржника ОСОБА_1 за тілом кредиту, яка була встановлена рішенням Рахівського районного суду від 23.05.2011 в справі № 2-487/11 - в сумі 145594,46 грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат проведено з 25.10.2011 по 13.03.2019. Такий розрахунок відповідачами не спростовано, не надано свій контррозрахунок.

При цьому колегія зазначає, що умовами Кредитного договору № 760 передбачено, що у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 30 % річних від простроченої суми, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач, користуючись своїм правом, просив стягнути на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заборгованість з розрахунку 3 % річних від простроченої суми у розмірі 32250,17 грн., а також правомірно просив стягнути інфляційні втрати в сумі 128875,04 грн., оскільки перед ТОВ «Кредитні ініціативи» у боржника існує заборгованість у гривні, яка визначена рішенням суду.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Пунктом 6.8 Кредитного договору встановлено строк позовної давності тривалістю в 10 років.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК Кодексу, слід скасувати як таке що не відповідає обставинам справи та ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, та позов ТОВ «Кредитні ініціативи» в цій частині - задовольнити.

В той же час, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків, нарахованих у розмірі облікової ставки НБУ, та нарахованих на таку суму на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних .

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

У положенні частини першої статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тобто визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України можливе тоді, коли кредитним договором не встановлений розмір процентів.

У даній справі у Кредитному договорі № 760 було встановлено розмір процентів, а отже нарахування позивачем процентів на рівні облікової ставки Національного банку України є необґрунтованим.

Відтак, вимоги позивача про стягнення відсотків, розрахованих виходячи з облікової ставки НБУ за період з 25.10.2011 по 13.03.2019 на суму заборгованості по тілу кредиту, а також подальше нарахування 3 % річних на ці відсотки, є безпідставними.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред`явленні позову було сплачено 5036,25 грн. судового збору (а.с. 5), а за подачу апеляційної скарги - 7554,37 грн. (а.с. 158). Відтак на користь позивача з відповідачів слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам (55,14%) 6942,47 грн. у відшкодування сплаченого судового збору, з яких 2776,99 грн. - за розгляд справи судом першої інстанції, та 4165,48 грн. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 11 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення сум відповідно до ст. 625 ЦК України - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, ): 32 250,17 гривень - 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України на суму тіла кредиту; 152 875,04 гривень - інфляційні втрати відповідно до ст.625 ЦК України на суму тіла кредиту, а всього 185125,21 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 6942,47 гривень у відшкодування сплаченого судового збору, з яких 2776,99 грн. - за розгляд справи судом першої інстанції, та 4165,48 грн. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2020 року.

Головуюча

судді