Справа № 296/1388/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн., щомісячно, до досягнення донькою повноліття - вісімнадцятирічного віку, допустивши рішення суду негайному виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 07.11.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб був розірваний. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем ОСОБА_1 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2017 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 26.10.2017 року і до повноліття дитини. Вважає, що її доходів та додатково 1500 грн. стягнутих з відповідача аліментів недостатньо для матеріального забезпечення доньки. Крім того, вона вимушена винаймати житло, оскільки відповідач створив їй та доньці перешкоди для проживання у квартирі АДРЕСА_1 , вселивши в це помешкання своїх бабусю і дідуся. Також вказала, що донька часто хворіє і потребує постійного лікування та санаторно-курортного оздоровлення. А відповідач, починаючи з 2017 року повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, життям доньки не цікавиться, участі у її вихованні не бере, не відвідує доньку та не спілкується з нею, не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним та моральним розвитком, не приймає участі у лікуванні та не надає коштів на оздоровлення дитини. Відповідач є здоровою та працездатною особою, отримує значний дохід, як власник станції техобслуговування автомобілів, а тому має змогу платити аліменти в істотно більшому розмірі ніж 1500 грн. Крім того зазначила, що відповідач побудував і відкрив в 2019 році ще одну станцію техобслуговування автомобілів, а влітку 2019 року придбав мотоцикл «Хонда», вартістю п`ять тисяч доларів США, що підтверджує його матеріальну забезпеченість. Разом з тим, з часу ухвалення в 2017 році рішення про стягнення аліментів збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, істотно підвищились ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, продовольчі товари, а також значно зросли ціни на оренду житла і на комунальні послуги, що в свою чергу є підставою для висновку про необхідність збільшення витрат на утримання доньки, а відтак - існують передбачені законом підстави для збільшення розміру аліментів з огляду на погіршення матеріального стану дитини. Позивач вказала, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, у зв`язку з чим погіршився її матеріальний стан. Вважає, що аліменти у розмірі не менше 5000 грн. будуть достатніми станом на цей час для забезпечення нагальних потреб доньки ОСОБА_5 . Наголосила, що будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним належним чином покладених на нього законом обов`язків по утриманню і вихованню дитини не чинила. Відповідач сам свідомо нехтує своїм зобов`язанням та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки, матеріально дитину не забезпечує, її вихованням та здоров`ям не цікавиться, батьківської любові та турботи до неї не виявляє.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.03.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав. Крім того, як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що позивач позбавлена можливості сама утримувати себе і свою дитину, оскільки дитину потрібно лікувати, нести витрати на одяг, харчування та необхідно сплачувати кошти за орендне житло.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та вказав, що будь-яких доказів щодо погіршення стану здоров`я дитини позивачем не надано та не обґрунтовано суму аліментів в розмірі 5000 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2004 року, який 10.11.2017 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира був розірваний (а.с.7).

Як встановлено рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.11.2017 року від вказаного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень) 00 коп., щомісячно, починаючи з 26.10.2017 року і до повноліття дитини (а.с. 6).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру аліментів, є доведеність переліку обставин, за яких суд може винести рішення.

Як вбачається з позовної заяви підставами для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача позивач вказує погіршення її майнового стану, зокрема через необхідність винаймати житло, погіршення стану здоров`я дитини, збільшенням цін на продукти харчування тощо, а також у зв`язку з покращенням матеріального стану відповідача.

Отже, позивач повинна довести, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінилися обставини, які вливають на їх розмір, що має підтверджуватися належними, допустимими та достовірними доказами.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В підтвердження позовних вимог позивачем було надано копії рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2017р. у справі №296/8044/17 про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем та залишення дитини на проживання з матір`ю (а.с. 7); від 29.11.2017р. у справі №296/8044/17 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в сумі 1500грн. (а.с. 6); рішення від 13.01.2020р. у справі №296/8045/17 щодо поділу майна подружжя (а.с. 8-10).

Однак, зі змісту вказаних вище копій рішень суду не вбачається, що судом при вирішенні вказаних вище справ були встановленні обставини, які входять в предмет доказування у даній справі, та які не підлягають доказуванню згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на встановленні судом обставини при розгляді справи №296/8045/17 щодо вчинення перешкод відповідачем у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач вимушена винаймати житло, що погіршує її майновий стан. Факт не проживання у помешканні не підтверджує обставини винаймання житла, що має підтверджуватися відповідними документальними доказами.

Крім того, судом не можуть братися до уваги будь-які обставини встановленні рішенням суду від 13.01.2020р. у справі №296/8045/17, оскільки з пояснень сторін вбачається, що вказане рішення перебуває на розгляді в апеляційній інстанції та не набрало законної сили.

Не надано належних та допустимих доказів хвороби дитини, що обумовлює збільшення витрат, а також покращення майнового стану відповідача, зокрема відкриття ним в 2019 році станції технічного обслуговування автомобілів та придбання мотоцикла "Хонда".

З метою підтвердження обставин позову в судовому засіданні в якості свідка була допитана позивач ОСОБА_1 , яка вказала, що має двох дітей: сина ОСОБА_7 віком один рік і вісім місяців та доньку ОСОБА_5 віком чотирнадцять років. Також зазначила, що отримує дохід в розмірі 2000 грн. як мати одиначка та 860 грн. по догляду за дитиною до трьох років. Наголосила, що оскільки відповідач не надає доступу до квартири, тому вона вимушена орендувати житло та сплачувати за нього кошти. Крім того вказала, що відповідач побудував другу СТО, катав дитину на мотоциклі, а влітку вони їздили на ньому в парк.

Проте, судом не беруться вказані покази свідка до уваги, оскільки за даних обставин справи покази свідка не можуть визнаватися належними доказами, які підтверджують факт винаймання житла, розмір отримуваних доходів, будівництво та використання відповідачем СТО, придбання транспортного засобу. Підтверджувати вказані обставини мають належні та допустимі засоби доказування, зокрема документальні. Крім того, частина повідомлених свідком обставин відомі їй зі слів іншої особи, а саме доньки.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, доводи позову про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не беруться судом до уваги, оскільки позивачем не надано доказів, які б в сукупності давали змоги дійти висновку про наявність обставин для збільшення розміру аліментів.

Посилання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, безпідставними є твердження позивача, що аліменти в розмірі 1500грн. є меншими від мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину в 2020 році, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також слід зазначити, що чинним законодавством передбачено механізм підведення розміру аліментів до зростаючої вартості життя. Зокрема згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Крім того, суд звертає увагу, що батьки зобов`язані брати участь в додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказані обставини доводяться окремо від аліментів і в разі спору щодо розміру додаткових витрат визначається за рішенням суду.

Отже, оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вказані вище процесуальні строки підлягають обчисленню з урахуванням положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ.

позивача: ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідача: ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складення повного судового рішення: 15.06.20.