ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/491/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2019 року, ухваленого у складі судді Мельник І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні дитини, повний текст виготовлений 23 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні дитини.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 14 лютого 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2016 року розірвано.

В період шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матірю.

Позивач зазначав, що фактично з самого моменту розлучення між ним та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, створювалися штучні перешкоди зі сторони відповідача у спілкуванні з дитиною.

Як батько дитини позивач бажає спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей, однак всі його намагання щодо мирного, врегулювання даного спору призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створює обставини через які він не може зустрічатися з дочкою.

Так як відповідач перешкоджає бачитись з дитиною, позивач звернувся до Служби у справах дітей Черкаської міської ради з питанням визначення часу для прийняття участі в спілкуванні та вихованні дитини.

Комісією служби у справах дітей було прийнято рішення № 473 від 18 липня 2018 року про встановлення йому способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою.

Відповідач вказане рішення не виконує та надалі продовжує чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою.

19 вересня 2018 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Служби у справах дітей Черкаської міської ради з приводу проведення належних заходів щодо виконання ОСОБА_1 рішення служби від 23 липня 2018 року, на що у відповідь йому було рекомендовано звернутись за захистом своїх порушених прав до суду.

На підставі викладеного позивач просив суд зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні його з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні; встановити батькові, ОСОБА_2 спосіб участі у спілкуванні та вихованні з малолітньою дочкою без присутності матері, а саме: перші та треті вихідні місяця з 19:00 години пятниці до 19:00 години неділі; влітку з 6 по 20 червня; у непарні роки з 29.12 по 06.01 та день народження дитини; безперешкодне спілкування без обмеження у часі з дитиною за допомогою телефонного, електронного та інших засобів звязку; спілкування з дитиною в режимі відеозв?язку через мережу Інтернет.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов?язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- перші та треті вихідні місяця з 19-00 години пятниці до 19-00 години неділі, перший рік у присутності матері, у подальшому, з урахуванням особливостей розвитку дитини та обставин, які можуть виникнути, - без присутності матері дитини;

- два тижні в літній період за попередньої домовленістю з матірю дитини та у день народження дитини за обопільною домовленістю батьків дитини, з урахуванням особливостей розвитку дитини та обставин, які можуть виникнути;

- у непарні роки з 29 грудня по 06 січня, з урахуванням психологічного стану дитини та обставин, які можуть виникнути;

- спілкування за допомогою телефонного, електронного та інших засобів зв`язку.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При цьому судом було взято до уваги рішення служби у справах дітей Черкаської міської ради, яким встановлено відповідачу спосіб участі у вихованні та спілкування з дочкою, а також враховано інтереси дитини з тією метою, щоб дні побачень з батьком не обмежували її у можливості реалізації особистих потреб.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, не вірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 : перші та треті вихідні місяця по 2 години за попередньою домовленістю та в присутності матері з урахуванням особливостей розвитку дитини та обставин, які можуть виникнути.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що позивач завдає важких психологічних травм дитині, постійно конфліктуючи з відповідачем, проявляє агресію, внаслідок чого дитина сама не має бажання спілкуватися з батьком. Зазначає, що судом не було взято до уваги висновок психологічного обстеження дитини. Вказує, що судом при прийнятті рішення було порушено її право на подання пояснень по суті справи, вона була позбавлена можливості подати докази в підготовчому судовому засіданні і засіданні по розгляді справи по суті, оскільки дані судові засідання були призначені без її відома. Також апелянт не погоджується з посиланням суду на те, що вона допускає порушення прав позивача на спілкування з донькою, що підтверджується актами комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» про ненадання дитини батькові, оскільки вказане спростовується витягом з ЄРДР про підробку документів, а саме зазначених актів.

У відзиві на подану апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що показами свідків спростовується твердження апелянта про те, що наслідком спілкування позивача з донькою є важкий психологічний стан дитини, суд ішов на поступки відповідачу надаючи їй додатковий строк для здійснення прав наданих стороні у справі, але вона в судові засідання не з`являлась. Висновок психолога, доданий апелянтом до апеляційної скарги зроблений 4 січня 2020 року, після ухвалення судом рішення у справі, при цьому в матеріалах справи є вже один висновок від 17 липня 2018 року і хоч вказані висновки і зроблені одним психологом але мають суттєву різницю. Не відповідає дійсності твердження апелянта про підробку позивачем документів, оскільки сам по собі витяг з ЄРДР не є доказом факту підробки документів.

У висновку органу опіки та піклування м.Черкаси від 16 червня 2020 року №240, наданому до суду апеляційної інстанції, зазначено, що під час засідання ОСОБА_5 малолітня ОСОБА_3 погодилась на зустрічі з батьком, але в присутності матері. За повідомленням Черкаського міського центру соціальних служб департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 9 червня 2020 року, нині непорозуміння між батьками носить непримиренний характер, зумовлений нереалістичними очікуваннями один від одного, різним сприйняттям дійсності. Батьки залишились на своїх позиціях щодо порушеного питання про участь батька у вихованні доньки. Тому з врахуванням вищевикладеного, а також з врахуванням поведінки батька, особистої прихильності дитини до нього, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 : перші і треті вихідні місяця по неділях з 10-00 до 16-00, за бажанням дитини, перший рік у присутності матері дитини, у подальшому без присутності матері дитини; два тижні в літній період за попередньою домовленістю між батьками, за бажанням дитини; Новорічні та Різдвяні свята за домовленістю між батьками, за бажанням дитини; з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 лютого 2014 року між позивачем і відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2016 року розірвано (а.с. 12).

В даному шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_3 квітня 2018 року (а.с. 11).

Після розлучення дочка залишилася проживати з матір?ю.

За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

ОСОБА_2 не позбавлений батьківських прав та його право на спілкування не обмежено, а тому крім обов`язків щодо дочки ОСОБА_3 він має і права в тому числі таке право як безперешкодне спілкування з дитиною.

Відповідач вказане право порушила, перешкоджає позивачу спілкуватись з дочкою та брати участь у її вихованні.

Вказана обставина підтверджується рішенням служби у справах дітей № 473 від 23 липня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_3 » (а.с.13), актами комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» про ненадання дитини батькові від 03 серпня 2018 року № 787, від 31 серпня 2018 року № 786, від 15 листопада 2019 року №503 (а.с.16,17, 156), листом Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 19 березня 2019 року (а.с.73), згідно якого ОСОБА_1 ігнорує всі запрошення до служби, показами свідка ОСОБА_6 .

Внесення відомостей до ЄРДР, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, не є доказом факту підробки документів.

Згідно із частиною першою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Також Європейський суд з прав людини вказував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Частиною 2 статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Вказаною нормою права визначено обставини які необхідно враховувати при вирішенні даного спору.

З акту обстеження матеріально-побутових умов № 430/02-42 від 10 травня 2018 року вбачається, що позивач проживає у власному будинку в АДРЕСА_1 (а.с.24).

Встановлюючи такий порядок спілкування позивача з дитиною як перші та треті вихідні місяця з 19 години п`ятниці до 19 години неділі, перший рік у присутності матері, суд фактично визначив тимчасове спільне проживання не позивача з дитиною, а позивача з відповідачем, чим допустив порушення права останньої на вільне обрання місця свого проживання. (частина 2 статті 29 ЦК України)

Згідно висновку психолога за результатами діагностичного обстеження, здійсненого у студії психологічних послуг «Гармонія» від 17 липня 2018 року, у ОСОБА_3 присутні ознаки психологічної травми, що спричинило розлади неврологічного характеру (тривожний сон, часте прокидання, панічні настрої, втеча у більш ранню стадію розвитку через нічне нетримання сечі, страх залишитись без мами). Вказаний стан є результатом конфліктів між батьками. Тато зі своїм емоційним натиском , у бажанні спілкуватись з дитиною наодинці, без мами, підсилює і так наявний у дитини страх залишитись без мами, що може провокувати у дівчинки почуття провини перед мамою, а коли повертає ОСОБА_7 додому, примушує дівчинку страждати ще раз, бо як і всі діти, ОСОБА_7 потребує жити серед люблячих людей та мріє, щоб у неї були мама і тато.(а.с.108,109)

Такий стан здоров`я ОСОБА_3 також підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № НОМЕР_1 , де їй встановлено основне захворювання Невропатія раннього віку, супутні захворювання Енурез. Нейрогенний сечовий міхур. Розлад адаптації у вигляді емоційних порушень. Передній сухий реніт. (а.с.114)

Покази свідків, на які посилається сторона позивача, не можуть спростовувати висновки спеціалістів.

Суд першої інстанції в повній мірі вказані обставини та норми права не врахував, а тому рішення суду в частині встановлення порядку спілкування позивача з донькою підлягає скасуванню.

В судовому засіданні відповідач та представник позивача погодились із встановленням способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_3 який визначений висновком органу опіки та піклування від 16 червня 2020 року, крім умови «за бажанням дитини».

Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини, діючи в інтересах дитини, суд, приходить до висновку, що на даний час, є доцільним встановити ОСОБА_2 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 : перша і третя неділя місяця з 10-00 до 16-00 години, перший рік у присутності матері дитини, у подальшому без присутності матері дитини; два тижні в літній період починаючи з 2021 року, у непарні роки з 31 грудня по 7 січня починаючи з 31 грудня 2021 року святкові дні.

Вказаний спосіб участі у вихованні та спілкуванні не може передбачати попередню домовленість з матір`ю дитини та урахування обставин які можуть виникнути, оскільки в даній справі встановлено, що сторони не можуть домовитись про вирішення вказаного питання, тому така обставина протирічитиме обставинам справи і не приведе до вирішення спору, а урахування обставин, які можуть виникнути, є неконкретним, а тому може привести до невиконання рішення суду та знову ж до виникнення нових спорів.

Такі обставини, при їх наявності, мають враховуватись і оцінюватись під час виконання рішення суду, оскільки дійсно можуть мати місце, як приклад хвороба дитини, що об`єктивно перешкоджатиме їй спілкуватись з батьком і може вплинути на її здоров`я.

Бажання дитини, як умова спілкування, не може також зазначатись в рішення, оскільки це є невід`ємним правом будь-якої особи на спілкування з іншою, а тому знову ж таки має враховуватись під час виконання рішення суду.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості подання відповідачем пояснень по суті справи, неможливості подати докази в підготовчому судовому засіданні і засіданні при розгляді справи по суті, оскільки дані судові засідання були призначені без її відома. Матеріалами справи підтверджується, що про день, час, місце розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином, користувалась усіма наданими їй процесуальним законом правами, знайомилась з матеріалами справи, заявляла клопотання, в тому числі зверталась із заявою про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 104) та не була обмежена у поданні доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. Само по собі посилання на те, що ОСОБА_1 мала намір вчинити певну процесуальну дію, зокрема подати докази, не свідчить про те, що така дія не могла бути реалізована раніше.

Суд не може прийняти докази які додані до апеляційної скарги, а саме висновок психолога за результатами діагностичного обстеження від 4 січня 2020 року та витяг з ЄРДР, оскільки апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.(ч.3 ст.367 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Перешкод, у передбаченому ЦПК порядку, подати до суду першої інстанції докази у ОСОБА_8 не було.

Те, що висновок психолога за результатами діагностичного обстеження був отриманий 4 січня 2020 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення, не свідчить про наявність об`єктивних причин, оскільки не підтверджує тієї обставини, що відповідач не могла звернутись для отримання вказаного документа до ухвалення судом першої інстанції рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до зміни.

Керуючись ст.ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні дитини в частині встановлення порядку спілкування - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення яким:

Встановити ОСОБА_2 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 : перша і третя неділя місяця з 10-00 до 16-00 години, перший рік у присутності матері дитини, у подальшому без присутності матері дитини; два тижні в літній період починаючи з 2021 року, у непарні роки з 31 грудня по 7 січня починаючи з 31 грудня 2021 року святкові дні.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1057 гривень 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2020 року.

Судді