Дата документу 19.06.2020
Справа № 320/4422/19
Провадження № 2/937/275/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з - Мазуріною О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування витрат заподіяних відповідачем в розмірі 55 363 грн. 50 коп., стягнути з відповідача на його користь суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, 12.12.2017 року що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 1964/16-Т/ЗП115, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Audi», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 07.04.2017 року в м. Запоріжжя, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Червоної, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «ГАЗ», д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_1 . У зв`язку з названою подією, згідно рахунку на оплату № Z від 11.04.2017 року та рахунку на оплату № Z від 16.05.2017 року, наданих ТОВ «Агротехкомплект», вартість відновлювального ремонту склала 55 363, 50 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 55 363, 50 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , була застрахована AT «ПРОСТО-страхування» (поліс НОМЕР_4 ), ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до вищезазначеного товариства. Проте, AT «ПРОСТО-страхування» Листом № 04-2676 від 17.08.2018 року було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, керуючись пунктом 37.1.4. статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів». Таким чином обов`язок по відшкодуванню шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди покладається на ОСОБА_1 , як заподіювача шкоди.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Фельського С.Л. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, заперечує проти позову у повному обсязі.

У своєму письмовому відзиві відповідач зазначає, що вважає позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Так позивач, посилаючись на положення ст. 1166 Цивільного кодексу України, вказує, що позивач помилково вважає, що він повинен відшкодувати в повному обсязі сплачене страхове відшкодування, оскільки фактичний розмір шкоди 55 363 гривень 50 копійок не перевищує ліміту відповідальності страховика ПрАТ «ПРОСТО-страхування» за шкоду, заподіяну майну потерпілого ОСОБА_2 , який визначений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

У письмової відповіді наданої представником позивача зазначено, що 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

12.12.2017 року що між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 1964/16-Т/ЗП115, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Audi», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

07.04.2017 року в м. Запоріжжя, на перехресті пр. Моторобудівників та вул. Червоної, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно рахунку на оплату № Z від 11.04.2017 року та рахунку на оплату № НОМЕР_5 від 16.05.2017 року, наданих ТОВ «Агротехкомплект», вартість відновлювального ремонту склала 55 363, 50 грн.

Відповідно до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ТОВ «Агротехкомплект», вартість відновлювального ремонту у розмірі 55 363, 50 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , була застрахована AT «ПРОСТО-страхування» (поліс НОМЕР_4 ), ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулась зі зворотною вимогою до вищезазначеного товариства.

Однак, AT «ПРОСТО-страхування» Листом № 04-2676 від 17.08.2018 року було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, керуючись пунктом 37.1.4. статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів».

Керуючись положеннями п. 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відмовило Позивачу у виплаті відшкодування.

Тому, посилаючись на положення ст. 1166 Цивільного кодексу України, Позивач помилково вважає, що Відповідач повинен відшкодувати в повному обсязі сплачене Позивачем відшкодування.

На час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.04.2017 року, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "ПРОСТО- страхування».

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілий мав право на відшкодування шкоди за рахунок страхової компанії. Також, у нього було право на відшкодування йому матеріальної шкоди безпосередньо винною особою - Відповідачем тільки у разі, якщо відповідальність останнього не застрахована або якщо розмір оціненої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, в якій застраховано відповідність винної особи. У зв`язку із виплатою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування потерпілому у розмірі 55 363 гривень 50 копійок за договором майнового страхування, до Позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги в порядку суброгації на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 55 363 гривень 50 копійок. Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то шкода завдана потерпілому ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його транспортного засобу "Audi", реєстраційний номер НОМЕР_1 , Відповідачем, повинна відшкодовуватися страховиком ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації у позивача, яке перейшло від потерпілого, виникло не до Відповідача ОСОБА_1 , а до ПрАТ «ПРОСТО-страхування», оскільки Відповідач уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, застрахував відповідальність за шкоду, завдану його забезпеченим транспортним засобом завдану третім особам, і відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, відповідач повинен відповідати за завдання матеріальної шкоди тільки у разі недостатності страхової виплати.

Положення статті 1166 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, тому що фактичний розмір шкоди 55 363 гривень 50 копійок не перевищує ліміту відповідальності страховика ПрАТ «ПРОСТО-страхування» за шкоду, заподіяну майну потерпілого ОСОБА_2 , який визначений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Тобто, Позивач по справі отримавши право вимоги від ОСОБА_2 повинен був керуватись вимогами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо дотримання строків звернення до страхової компанії винуватця, із заявою про виплату страхового відшкодування.

Крім того, доцільним є зазначити що Позивач, це страхова компанія яка належним чином обізнана щодо положень її профільного закону та порядку звернення за трахсовою виплатою.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18) від 04 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації.

Палата зазначила наступне: Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновку щодо застосування норми права, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15. Відповідно до цього висновку страховик, який виплатив страхове відшкодування, мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані по справі докази окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтований та відповідно такий, що не підлягає задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова