ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1049/20
Провадження № 2/362/1453/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.

за участі секретаря Шевченко М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 в якому просить збільшити призначений розмір та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 гривен на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Вказуючи на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2005 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини-доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 03 березня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів та постанови про відкриття виконавчого провадження розмір витрат на утримання дитини значно зросли, крім того їх донька перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Васильківської районної ради Васильківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги з діагнозом «Рецедивуючий бронхіт, хронічний гастродуоденіт, сколіоз грудного відділу хребта 1-2 ступенів», та потребує додаткових витрат.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін (а.с. 34-35).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 81).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити, вважаючи вимоги позивачки безпідставними та необґрунтованими (а.с.80).

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області 22 січня 2003 року (а.с.7).

Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2005 року присуджено з ОСОБА_2 стягувати на користь позивачки на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 03 березня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с.8-9).

Згідно до довідки-розрахунку Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 01.12.2019 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 13371,19 грн. та його дані внесено в Єдиний реєстр боржників (а.с.11-12).

Позивачкою в якості доказів погіршення її матеріального стану надано довідку, що їх донька перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Васильківської районної ради Васильківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги з діагнозом «Рецедивуючий бронхіт, хронічний гастродуоденіт, сколіоз грудного відділу хребта 1-2 ступенів» та потребує додаткових витрат на лікування (а.с.19).

Відповідно до довідки КНП «КДЦ Деснянського району» від 07.05.2020 року, ОСОБА_2 постановлено діагноз: «компресійний перелом тіла хребта 1-3 ступеню, посттравматичний спонділоартроз хребта». Відповідачу гекомендовано: обмеження фізичного навантаження, підняття вагарів не більше г-ти кілограмів, обмеження довготривалого сидіння та сидіння з вібрацією (а.с.56) та його матеріальний дохід зазначений в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця не дозволяє йому сплачувати аліменти у тому розмірі, який просить позивачки (а.с.53-54).

Також на утриманні ОСОБА_2 перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.51).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма закону вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися.

З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зросли, а стягнутих аліментів на дитину в розмірі ј частини не вистачає щоб покрити всі витрати на утримання дитини, а також зазначає, що відповідач має значну заборгованість по аліментам.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі її матеріального забезпечення.

В той же час, будь-яких доказів, необхідних з точки зору ст.192 СК України, в обґрунтування пред`явленого позову, позивачка суду не надала.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що позбавляє її можливості також приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Окрім того, позивачем також не надано доказів, які підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2005 року, не надано доказів, що місце роботи у відповідача відсутнє, що б давали суду підстави змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 1/4 частки в тверду грошову суми у розмірі 3000 грн.

Доводи позивача про потреби у додаткових витратах на лікування дитини можуть бути предметом судового розгляду у випадку звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а не зміни розміру аліментів.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивачки в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог.

В силу положень ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, статтями 180 - 185, 191, 192 СК України, статтями 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко