Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2102/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу №285/2102/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року,яка постановлена суддею Сташків Т.Б. в м. Новоград-Волинський,

встановив:

У червні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 3 124 314,79 грн.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2019 року у справі замінено позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Фактор».

08 травня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року, клопотання відповідача задоволено частково, призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з поставленням експерту відповідних запитань.

9 жовтня 2019 року експертна установа надіслала до суду лист, у якому зазначила, що експертиза за ухвалою суду від 08.05.2020 року може бути виконана у ІІІ-IV кварталі 2020 року.

Представник позивача надіслав до суду письмові пояснення, у яких він категорично не погоджується та заперечує щодо запропонованих судовим експертом строків проведення судово-економічної експертизи, оскільки такі строки є порушенням розумних строків розгляду справи.

Листом завідувача відділення Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.11.2019 року матеріали зазначеної справи повернуто до Новоград-Волинського міськрайонного суду, а ухвалу суду про призначення експертизи від 08.05.2019 року залишено без виконання

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року повторно задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 та у справі призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м.Житомир, вул.Тетральна,17/20).

На вирішення експертів судом поставлено наступні питання:

- Чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 умовам договору про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року?

- Якою є реальна заборгованість ОСОБА_1 за умовами договору про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року?

- За який період часу підлягають нарахуванню відсотки за договором про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року?

На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що оскільки клопотання про признання експертизи згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України є способом забезпечення доказів, то за подання такої заяви відповідачем мав бути сплачений судовий збір. Тобто, за відсутності квитанції про сплату вказаного збору, вказане клопотання підлягало поверненню. Крім того, призначення судово-економічної експертизи є недоцільним, оскільки районний суд міг сам впоратись із проведенням розрахунків, що становлять собою ціну позову у даній справі. Вважає, що клопотання відповідача про проведення експертизи направлене на затягування розгляду справи, шляхом подання до суду безліч необґрунтованих клопотань.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням строків розгляду справи та положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача та представника третьої особи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи клопотання та призначаючи у справі експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, ухвалення законного та обґрунтованого рішення необхідні спеціальні знання.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Згідно положень ст. 76, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

За частиною 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної, описової та мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу та резолютивної частини (ст. 260 ЦПК України).

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що при вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися положеннями ЦПК України, Законом України від 25 лютого 1994 року за № 4038-ХІІ «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року за № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15), з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Таким вимогам закону і відповідає оскаржувана ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Кредит Фактор» звернулось до ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 3 124 314,79 грн. за договором про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року.

Не погоджуючись із розміром заборгованості, відповідач подав письмове клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи з метою з`ясування дійсного розміру кредитної заборгованості.

Для підтвердження обставин, які безпосередньо стосуються предмету доказування та мають значення для ухвалення рішення у справі, сторона відповідача зобов`язана надати докази. У зв`язку з цим, представник відповідача вправі був подати до суду заяву про призначення судової економічної експертизи з метою з`ясування заборгованості за договором про надання овердрафту № 41/2013-Ю від 12 листопада 2013 року.

Таким чином, враховуючи зміст позовних вимог, заперечення щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також з метою повного та всебічного розгляду справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення у справі судово-економічної експертизи.

Враховуючи викладені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності призначення у справі судово-економічної експертизи.

Доводи представника позивача щодо відсутності квитанції про сплату судового збору за клопотання про призначення експертизи судом першої інстанції враховано і обґрунтовано з огляду на положення ст. 141 ЦПК України.

Також не заслуговують на увагу доводи представника позивача на те, що призначення експертизи призведе до затягування розгляду справи, оскільки для проведення експертизи до експертної установи будуть передані всі матеріали цивільної справи і проведення даного дослідження потребує значного часу, а тому суд першої інстанції для не порушення строків розгляду справи обґрунтовано зупинив провадження у справі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Фактор» залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.

Головуючий Судді