РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/4803/19

Провадження № 22-ц/4815/580/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Коновалом Денисом Володимировичем на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г.; повний текст виготовлено 11 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_4 та встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою оформлення спадкової справи після смерті двоюрідної сестри - ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батько ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Проте, через відсутність доказів укладення шлюбу між його матір`ю ОСОБА_7 із батьком ОСОБА_4 та свідоцтва про його народження, батько не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину, а ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька, подав заяву про прийняття спадщини, як правонаступник права ОСОБА_5 .

Таким чином, встановлення факту про укладення шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , а також встановлення факту, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому необхідне з метою оформлення права на спадщину.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що родинні відносини можуть підтверджуватись свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах, однак позивачем не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів укладення шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_4 , а також належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Не погодившись із зазначеним рішенням, 06 березня 2020 року представником ОСОБА_1 адвокатом Коновалом Д.В. подано апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, оскільки судом було неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано роз`яснення наведені у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (Витяг)», в якому прямо зазначено, що доказами, які підтверджують наявність факту родинних відносин є акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії. Листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні відомості про родинні відносини осіб; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Вказаний перелік не є вичерпним.

Посилання суду першої інстанції на те, що родинні відносини можуть підтверджуватися свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах, а у разі неможливості подання зазначених документів нотаріусу, родинні відносини можуть бути підтверджені судовим рішенням про встановлення факту родинних відносин є цитуванням п. 4.2. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Однак судові органи не є органами нотаріату, а судова справа про встановлення факту, що має юридичне значення не є нотаріальною дією.

Зазначає, що в матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факти відносно того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були чоловіком та дружиною, а ОСОБА_5 є їхнім сином.

Просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася. Вона була належним чином повідомлена про день,час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 18 травня 2020 року. Її неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За матеріалами спадкової справи № 5/2014 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_5 (батько позивача) звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. із заявами про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 93, 111).

Постановою від 28.07.2015 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 у зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують належність ОСОБА_2 до четвертої черги спадкоємців за законом згідно статті 1264 ЦК України (а.с. 117).

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Г.М. Шнирьової, який був направлений на адресу Київської місцевої прокуратури № 1 від 27.12.2016 року, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5 не видавалося, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право заявника на спадщину та спадкове майно (а.с. 127).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_5 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1

ОСОБА_5 вказував, що він є двоюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , так як їхні матері були рідними сестрами, проте не надав належних доказів, документів особистого характеру на підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_6 .

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 посилається на письмові докази, зокрема архівну довідку № 02-437 від 13 лютого 2019 року Центрального державного історичного архіву України, згідно якої у метричній книзі Преображенської церкви с. Недра Переяславського повіту Київської губернії за 1906 рік виявлено запис про народження ОСОБА_11 такого змісту: № 23. Ганна. Народилася та хрестили 04 вересня 1906 року. Батьки: селянин ОСОБА_12 та його законна дружина ОСОБА_13 , обоє православні. Датовано за старим стилем.(а.с.37)

Відповідно до архівної довідки № 02-438 від 13 лютого 2019 року Центрального державного історичного архіву України у метричній книзі Преображенської церкви с. Недра Переяславського повіту Полтавської губернії за 1910 рік виявлено запис про народження ОСОБА_14 Материнки такого змісту: № 19. Наталія. Народилася 26, хрестили 29 серпня 1910 року. Батьки: селянин ОСОБА_12 та його законна дружина ОСОБА_13 , обоє православні. Датовано за старим стилем.( а.с.38).

Згідно інформації Баришівського районного сектору Управління ДМС України в Київській області № 13-1252 від 04 липня 2018 року за наявними обліками Баришівського PC УДМС України в Київській області, зокрема в заяві про видачу паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .( а.с.39-40).

Також у погосподарській книзі за 1950-1952 роки села Недра, Баришівського району Київської області, ОСОБА_5 вказаний як син ОСОБА_7 .( а.с. 41).

Відповідно до Акту про встановлення факту родинних відносин від 08 жовтня 2018 року, складеному сільським головою с. Недра Баришівського району Київської області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 зазначається, що ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 були чоловіком та дружиною і проживали в с. Недра, Баришівського району Київської області. Шлюб між ними було укладено влітку 1930 року. Від шлюбу ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 народився син - ОСОБА_5 .( а.с.42-43)

Також позивачем суду надано довідку ІНФОРМАЦІЯ_9 № 534 від 14 червня 2019 року та копії сторінок книги обліку безповоротних втрат Баришівського військового комісаріату Київської області, в якій міститься запис № 99 про те, що ОСОБА_4 , 1907 року народження загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 . Похоронний лист був вручений його дружині ОСОБА_7 ,1910 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_11 в селі Недра.( а.с.177-180).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для особи, зокрема право на спадщину.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надав належних та достатніх доказів укладення шлюбу його діда та баби, а також свідоцтва про народження його батька, проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

При цьому, згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Цей перелік не є вичерпним.

Із довідки ІНФОРМАЦІЯ_9 № 534 від 14 червня 2019 року та копії сторінок книги обліку безповоротних втрат Баришівського військового комісаріату Київської області, в якій міститься запис № 99 вбачається, що ОСОБА_4 , 1907 року народження загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 . Похоронний лист був вручений його дружині ОСОБА_7 ,1910 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_11 в селі Недра.( а.с.177-180).

Тобто, зазначення ступеня споріднення у вказаній книзі обліку свідчить про те, що під час вручення даного повідомлення встановлювались родинні відносини, зокрема той факт, що ОСОБА_7 була дружиною ОСОБА_4 .

В заяві ОСОБА_5 на видачу паспорта, датованої 1979 роком, зазначено, що батьком та мітір`ю ОСОБА_5 є, відповідно, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Форма даної заяви не передбачає наявності відміток про надання свідоцтва про народження.

Крім того, вона складена до компетентних органів з метою отримання документа, що посвідчує особу та задовго до виникнення спорів з Відповідачем і прямо підтверджує, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції критично оцінив виписки з погосподарської книги за 1950-1952 роки ( а.с 41), покликаючись на те, що вони не можуть підтвердити обставин, які могли існувати в період з 1929 по 1932 роки, тому що для підтвердження даного часового проміжку в цих документах мало б бути посилання на згаданий період.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки з даної виписки вбачається, що ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_5 , а родинні відносини мати-дитина виникають з народження дитини, а отже існували і раніше, до моменту заповнення господарської книги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факти відносно того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були чоловіком та дружиною, а ОСОБА_5 сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ураховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Коновалом Денисом Володимировичем підлягає до задоволення, тому з ОСОБА_2 підлягає до стягнення на його користь судовий збір, сплачений ним за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп та за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 , апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Коновалом Денисом Володимировичем - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_4 .

Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір, сплачений ним за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп та за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук