Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2808/18
Провадження № 2/553/54/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Конновій Є.В., Іжик А.В.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_1 - адвоката Павленка А.І.,

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації - «Полтавгаз» - Плескача Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» , ТОВ «ПолтавагазЗбут», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада та Подільська районна у м. Полтаві рада про усунення перешкод у користуванні газом,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» , ТОВ «ПолтавагазЗбут», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада та Подільська районна у м. Полтаві рада про усунення перешкод у користуванні газом , в якому просили заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користуватися природним газом, який подається по газорозподільній мережі до спільного будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» поновити газопостачання природного газу через газовий стояк для розподілу природного газу до частини будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , заключити з ними договір на постачання та встановити і опломбувати лічильник.

Згідно ухвали суду від 25 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого провадження.

В ході підготовчого провадження . відповідачем Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» подано відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

В ході підготовчого провадження, 22 лютого 2019 року, залучено до участі у справі якості третьої особи на стороні позивачів - ОСОБА_6 ..

25 лютого 2019 року відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подано відзив на позов , в якому просили відмовити у задоволенні вимог щодо заборони користування газом та стягненні судових витрат.

В свою чергу позивачем ОСОБА_1 20.03.2019 року подано відповідь на відзив.

Згідно ухвали суду від 05 квітня 2019 року залучено до участі в якості співвідповідача ТОВ «ПолтавагазЗбут», в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавську міську раду, Подільську районну у м. Полтаві раду.

27 травня 2019 року в порядку ст. 178 ЦПК України ТОВ «ПолтавагазЗбут» подано відзив на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 ..

15 липня 2019 року у відповідності до ухвали суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Згідно ухвали суду від 17 грудня 2019 року в задоволенні усного клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Павленка А.І. про об`єднання цивільних справ №553/2724/19, провадження №2/553/1281/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавгаз», третя особа - ОСОБА_2 , яка дії в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та цивільної справи № 553/2808/18, провадження № 2/553/358/2019, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» , ТОВ «ПолтавагазЗбут», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада та Подільська районна у м. Полтаві рада про усунення перешкод у користуванні газом в одне провадження - відмовлено за безпідставністю.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 та представник ОСОБА_1 - адвокат Павленко А.І. позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

В судовому засіданні третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_6 , проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, та просили відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» Плескач Ю.А. позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні в частині , що стосується підприжємства інтереси якого він представляє.

Представник відповідача ТОВ «ПолтавагазЗбут» в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, в задоволенні позовних вимог прохали відмовити в повному обсязі.

Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавської міської ради та Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представників, при вирішенні спору покладались на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що підлягає до часткового задоволення, за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі - продажу частки житлового будинку від 03 вересня 2015 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М., ОСОБА_7 продав малолітньому ОСОБА_5 (через свого законного представника) та ОСОБА_1 в рівних частинах, тобто по 1/4 частці, 1/2 частку житлового будинку номер 2 з відповідною часткою господарсько - побутових АДРЕСА_1 ( т .1 а.с.21-23).

Згідно договору про виділ майна із спільної часткової власності від 19 листопада 2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку, що у АДРЕСА_1 . На земельній ділянці Державної власності, площею 0,0570 га, розташовано житловий будинок «А-1», загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 65,7 кв.м., господарсько - побутові будівлі : сарай «Г», огорожа №2, ворота огорожі №2, вимощення №3.

ОСОБА_7 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку, що підтверджується Договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., 16.07.2009 року за реєстровим № 4227, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 належить 1/2 частина житлового будинку в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частині кожному, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М., 03.09.2015 року за реєстровим № 1239, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М., 03.09.2015 року, право власності № 11024326 та 11030446, реєстраційний номер 01.

В даному правоустановчому документі зазначено, що згідно висновку будівельно - технічного дослідження житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, виданого ФОП судовий експерт Авдєєва Н.М. , за №105 від 06.10.2015 року, мається технічна можливість виділу в натурі частки з домоволодіння кожному співвласнику наступним чином:

-У власність ОСОБА_7 переходить в будинку А-1: санвузол 1-1 площею 2,20 кв.м., кухня 1-2 площею 5,20 кв.м, кімната 1-3 площею 13,10 кв.м, кімната 1-4 площею 19,40 кв.м, сіни 1-6 площею 2,0 кв.м., загальною площею 41,9 кв.м..

-У власність ОСОБА_1 , ОСОБА_5 переходить в будинку «А-1», сіни 2-1 пощею 3,0 кв.м, кімнати 2-2 площею 14,0 кв.м, кімната 2-3 площею 19,20 кв.м., кухня 2-5 площею 4,6 кв.м., ванна 2-6 площею 17,0 кв.м., загальною площею 42,50 кв.м.

В даному договорі визначено, що між співвласниками встановлено користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , згідно плану земельної ділянки, де в користування ОСОБА_7 переходить 225 кв.м., ОСОБА_1 , ОСОБА_5 переходить 345 кв.м. ( т.1 а.с.24).

В ході судового розгляду справи стороною позивачів вказувалось про те, що до продажу своєї частки ОСОБА_7 , якому належав на праві власності весь будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , співвласники користувалися природним газом та газовий лічильник був один та знаходився там, де на даний час він і встановлений, в частині будинку, в якій проживав брат ОСОБА_8 ..

Позивач ОСОБА_1 вказувала про те, що всі співвласники житлового будинку користувалися газовим стояком для розподілу природного газу, через який до будинку поступав газ та ніхто з співвласників не чинив перешкод по його користуванню. Так, у 2016 році, як вказувалось позивачем ОСОБА_1 , вони з співвласником ОСОБА_7 на належній їй частині будинку за власні кошти встановили дублюючі лічильники надходження газу та електрики.

При цьому, стороною позивача вказувалось про те, що порядок користування між співвласниками домоволодіння встановлений у відповідності до правоустановчого договору від 19 листопада 2015 року, співвласниками визнавався та ніхто з них не чинив перешкод у реалізації кожним співвласником права на володіння, користування та розпорядження належним їм майном.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2017 року ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 , а той прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці Державної власності, площею 0,0225 га, кадастровий номер :06:004:0861.

На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. «а-1», загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., сарай літ. «Г», огорожа №1, ворота огорожі №2, вимощення №3.

Даним правоустановчим документом визначено, що продавець засвідчує, що : не застережних недоліків, які значно знижують цінність та можливість використання за цільовим призначенням зазначеного в цьому договору будинку, немає, від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору, усі інженерні комунікації, котрі знаходяться в будинку, перебувають у робочому стані і функціонують за призначенням; до укладення цього договору будинок іншим особам не відчужений, щодо будинку відсутні судові спори, будинок не надано у користування наймачам (орендарям); обтяжень, а також будь-яких прав третіх осіб, малолітніх та неповнолітніх осіб щодо будинку немає; договір не укладався під впливом тяжких для продавця обставин ( т.1 а.с.103-104).

У відповідності до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Законодавцем визначено, поняття преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови:

- обставина встановлена судовим рішення.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦПК судові рішення викладаються у двох формах: у формі ухвали і у формі рішення. Тому преюдиційне значення мають обставини, встановлені як рішенням, так і ухвалою суду. Обставини, встановлені рішеннями інших органів, потребують доказування на загальних підставах;

- судове рішення набрало законної сили;

- у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Пленум ВС України у п. 7 постанови N 14 від 18.12.2009 р. наголошує, що особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача. Тому, якщо сторона хоче обійти цю норму, вона може це зробити шляхом залучення у процес додаткового відповідача або третьої особи.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Встановлені у вище зазначеному правоустановчому документі від 19.10.2017 року, факти - істотні умови, щодо того, що усі інженерні комунікації, котрі знаходяться в будинку, перебувають у робочому стані і функціонують за призначенням мають преюдиційне значення та встановленню, і більше того тлумаченню, учасником процесу, яка безпосередньо є стороною даного правочину не підлягає та є неприпустимим. Більше того, в ході судового розгляду справи саме відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано належних та достатніх доказів, щодо спростування фактів зазначених у правоустановчому договорі.

В ході судового розгляду справи стороною позивачів, вказувалось про те, що після купівлі ОСОБА_3 1/2 частини будинку, що у АДРЕСА_1 , останній та його мати відповідач ОСОБА_4 стали перешкоджати позивачам, як співвласникам житлового будинку, користуватися природнім газом, а саме останніми були вчинені дії по перекриванню стояка розподілу природного газу, мотивуючи свої дії тим, що газовий стояк, по якому поступав газ з газової мережі ПАТ «Полтавагаз» в будинок, у м . Полтава АДРЕСА_1 , 2 , встановлено на земельній ділянки, власниками якої вони являються.

Так, 12 липня 2018 року, саме за заявою відповідача ОСОБА_3 надавачем послуг - співвідповідачем по справі ПАТ «Полтавагаз» було припинено газопостачання, розподіл та подачу природного газу до частини будинку, яка належить позивачам.

Вказані дії відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснювали тим, що згідно договору купівлі - продажу від 19.10.2018 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці державної власності, площею 0,0225 га, кадастровий номер :06:004:0861, були прийняті у власність ОСОБА_3 від продавця, як відчужуваний і не являється на думку останніх спільною власністю з позивачами.

Статтею 316 ЦК України визначено поняття власності, де правом власності - є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

- припинення дії, яка порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення, а згідно ст. 19 ЦК України, особа має права на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.

Судом беззаперечно встановлено, що першочергове підключення будинку, що у АДРЕСА_1 проведено 11 квітня 1971 року. Проект для даного підключення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 виготовлено Полтавським відділом інституту Укржилремпроект.

Газовий стояк для розподілу природного газу в будинку АДРЕСА_1 встановлений 11.04.1971 року для двох співвласників за рахунок замовника ОСОБА_10 .. Власником об`єктів газорозподільної системи будинку АДРЕСА_1 згідно акту розмежування балансової належності є забудовник ОСОБА_10 на баланс товариства об`єкти газорозподільної системи будинку АДРЕСА_1 не передавались.

При цьому, дані обставини, які підтверджуються матеріалами справи не визнавались відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказували про те, що вони не вважають, що встановлений 11.04.1971 року газовий стояк, виготовлений на замовлення ОСОБА_10 , який на той час був єдиний власником будинку, що у АДРЕСА_1 та останнім було встановлено даний газовий стояк для двох співвласників, так поділ будинку був проведений після смерті ОСОБА_10 .. При цьому, останні вказували про те, що при виділенні частки майна із спільної власності позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визначили окремо вимогу до встановлення спільної власності на комунікації, які знаходяться в будинку другої сторони, а саме у п. 12 вказано, що кожна сторона може використовувати свою частину житлового будинку як окремий об`єкт права власності. В своїх твердженнях відповідачі посилались на те, що ОСОБА_1 не було заключено договір на газопостачання при купівлі частини будинку, не поставила на облік дублюючий лічильник спожитого газу, тобто не прийняла ніяких заходів до легалізації свого користування газом. Поряд з цим, така поведінка відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зумовлена ти, що подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_6 з листопада 2017 року відмовляли останнім в допуску до зняття показників приладу обліку газу, надавали некоректні показники в сторону зменшення, не слідкували за справністю лічильника, не раз відмічалися некоректні показники спожитих об`ємів газу, не сплачували свою частину спожитого газу, що підтверджує не факт користування газом, а факт використання ситуації з неконтрольованим користуванням газом за рахунок ОСОБА_3 ..

Поряд з цим, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказувалось про те, що споживачем газу є тільки ОСОБА_3 , прилад обліку газу був закріплений за його особовим рахунком споживача 102203, зобов`язання перед Полтавагаззбутом по обліку спожитого газу та по вчасній повній сплаті рахунків ніс тільки він, тому на думку останніх на момент купівлі ОСОБА_3 житлового будинку мала місце невідповідність фактично встановлених газових приладів до виконавчо - технічної документації, що являється на думку останніх порушення «Правил безпеки систем газопостачання». При цьому, відповідачем ОСОБА_3 вказувалось про те, що він як споживач з зв`язку з вказаними обставинами був змушений звернутися до районного підприємства газового господарства для оформлення виконавчо - технічної документації та газифікації помешкання. Для захисту своїх матеріальних інтересів та для відновлення проектної та виконавчо - технічної документації необхідно було вилучити трубу газопостачання, яка через лічильник газу споживача ОСОБА_3 вела за межі його домогосподарства, про що і була написана заява 19 січня 2018 року до «Полтавагазу».

Така позиція відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо не допущення позивачів до газового стояка мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не являються споживачами газу, не подавали з моменту купівлі свого житлового будинку заяви на підключення до системи газопостачання, не мали власного особового рахунку в ТОВ «Полтавагаззбут», тому відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли перешкоджати позивачам користуватися газом, на користування яким у них не було прав та підстав. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказували про те, що дозволу позивачам на врізання в газовий стояк, який знаходиться в стіні житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 вони як власники цього будинку не нададуть , оскільки газовий стояк встановлений 50 років тому і наварювання труб може привести до аварії, а також перегородить їм єдиний вихід з будинку, та як від фронтальної стіни з вхідними дверима до паркану відстань1 метр 09 см., що є на думку останніх порушенням, оскільки труба газопостачання повинна бути на відстані 15-20 см. від стін будинку, при цьому стояк знаходиться в межах червоної лінії, де забороняється рихлити грунт, що виключає можливість переносу стояка чи проведення земляних робіт.

Наведені вище твердження відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з умовами договору купівлі продажу від 19.10.2017 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , де ОСОБА_3 , як новим власником, відповідно до якого сторонами було погоджено істотні умови договору щодо того, що усі інженерні комунікації, котрі знаходяться в будинку, перебувають у робочому стані і функціонують за призначенням, тому дані твердження є неспроможними по своїй природі, оскільки дані умови договору на даний час не оскаржені жодною з сторін даного правочину та під сумнів ОСОБА_3 не ставились.

Судом встановлено, що взаємовідносини оператора газорозподільних систем із споживачами природного газу, а також умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у томі числі приладового обліку природного газу в газорозподільний системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів ( умови технічного доступу); доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу визначено Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року № 1379/27824, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП № 25000 від 30.09.2015 року.

Згідно п.4 глави 1 розділу V Кодексу ГРМ затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року № 1379/27824, визначено, що приєднання об`єктів (земельних ділянок) замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами наведеними у додатках 11,12 до цього кодексу. При цьому, невід`ємною частиною договору на приєднання є технічну умови приєднання (додаток 13), які визначають вихідні дані для проектування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проектування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника. Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником.

Технічні умови приєднання включають ситуаційний план (ескізне креслення) розміщення ділянки газопроводу, на якому встановлюється точка приєднання та визначається прогнозована точка вимірювання ( місце встановлення вузла обліку).

Даними нормативно - правовими актами визначено, якщо в заяві про приєднання (опитувальному листі Оператора ГРМ) замовник визначає виконавцем будівельних робіт з приєднання іншого (крім Оператора ГРМ) суб`єкта господарювання, то точка приєднання визначається в існуючій газорозподільній системі Оператора ГРМ та збігається з місцем забезпечення потужності, від якого замовник забезпечує будівництво газових мереж внутрішнього газопостачання відповідно до вихідних даних Оператора ГРМ, визначених в технічних умовах приєднання.

Пунктом 5 глави 1 розділу V Кодексу ГРМ встановлено, що за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, за умови, що це не призведе до необхідності збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ, в точці приєднання ( не потребуватиме збільшення типорозміру комерційного лічильника газу), новий договір на приєднання з новим чи діючим власником об`єкта не укладається. При цьому, у випадку перенесення вузла обліку та/або зменшення його типорозміру (номінальної потужності) або зміни місця розташування газових приладів (пристроїв) в установленому законом порядку вносяться відповідні зміни до проектної документації, а у разі її відсутності розробляється нова проектна документація, що забезпечується за рахунок сторони, яка ініціювала реконструкцію чи технічне переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, крім випадку, передбаченого пунктом 2 глави 6 розділу VI цього кодексу. Внесення змін до проектної документації в частині комерційного вузла обліку газу здійснюється на підставі оформлення (виданих) Оператором ГРМ технічних умов на реконструкцію комерційного вузла обліку.

В разі необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, виникає необхідність збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (збільшення типорозміру лічильника газу) або її перенесення, з новим чи діючим власником об`єкта має бути укладений новий договір на приєднання відповідно до умов цього Кодексу. При цьому, якщо заходи з приєднання по вже підключеному до ГРМ об`єкту потребуватимуть лише збільшення типорозміру лічильника газу, місце забезпечення потужності має збігатися з фактичною точкою приєднання цього об`єкта, а процедура приєднання має здійснюватися у порядку, визначеному в пункті 5 глави 2 цього розділу.

Відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, визначено, що відмова в доступі до об`єкта споживача - вчинення споживачем (власником або наймачем об`єкта споживача) та/або власником території, де розташований /розміщений об`єкт споживача та/або комерційний вузол обліку, за яким здійснюються розрахунки споживача, дій які перешкоджають представника оператора газорозподільної системи виконувати функції, передбачені цим Кодексом, що засвідчується актом про порушення, складеним відповідно до вимог цього кодексу.

У відповідності до п.4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово - експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

Судом встановлено та не заперечувалось ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», що на замовлення ОСОБА_1 , ПАТ «Полтавагаз» було виконано робочий Проект реконструкції газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 було проведено в повному обсязі оплати на рахунок ПАТ «Полтавагаз» за монтаж - демонтаж газового обладнання, технічне обслуговування газових приладів, встановлення газового лічильника, врізку і пуск газу споживачу за адресою АДРЕСА_1 .

Представником відповідача ПАТ «Полтавагаз» вказувалось про те, що 03 серпня 2018 року працівники підприємства намагались виконати роботи, які замовила ОСОБА_1 , але в зв`язку з відмовою власниками домоволодіння, що у АДРЕСА_1 у доступі до об`єкту споживача за адресою АДРЕСА_1 , тому працівниками ПАТ «Полтавагаз» складено Акт про порушення 31 від 03.08.2018 року .

При цьому, 08 серпня 2018 року ПАТ «Полтавагаз» повторно намагалось виконати роботи, які було замовлено ОСОБА_1 , але власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 було відмовлено у доступі до об`єкту споживача за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим складено Акт №2 від 08.08.2018 року. Тому, стороною відповідача ПАТ «Полтавагаз» вказувалось про те, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є передчасними, з цих підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Суд критично ставиться до позиції сторони відповідачів у справі, оскільки вона є такою, що порушує права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як власників належного майна та споживачів послуг, які надаються Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут».

Так, судом беззаперечно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підключення будинку, що у АДРЕСА_1 було проведено 11 квітня 1971 року. Проект для підключення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 було виготовлено Полтавським відділом інституту Укржилремпроект. Газовий стояк для розподілу природного газу в будинку АДРЕСА_1 встановлений 11.04.1971 року для двох співвласників за рахунок замовника ОСОБА_10 .. Власником об`єктів газорозподільної системи будинку АДРЕСА_1 , згідно акту розмежування балансової належності, є забудовник ОСОБА_10 на баланс товариства об`єкти газорозподільної системи будинку АДРЕСА_1 не передавались, дана інформація та технічна документація є актуальною на даний час та була надана в ході судового розгляду справи надавачем послуг Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз».

Суд констатує, що з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існує грубе порушення прав позивачів, як співвласників приладів обліку газу та газового стояка, який встановлено у 11.04.1971 році, у вигляді недопущення до даних приладів, всупереч наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 законних прав і підстав та придбання саме ОСОБА_1 першочергово частин будинку у 2015 році, тоді як ОСОБА_3 є співвласником даної частини лише з 2017 року.

Слід вказати, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи зазначили неправдиві дані щодо власника земельної ділянки, на якій розташований газовий стояк, вказуючи, що єдиним власником даної земельної ділянки є ОСОБА_3 , що є неспроможним, оскільки згідно технічної документації, наявної у матеріалах справи, власником даної земельної ділянки, де встановлений газовий стояк, є Полтавська міська рада, а не лише одного власника та належність даному власнику земедбної ділянки на якій розташований спірний стояк.

При цьому, стороною відповідача саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми діями порушено принцим «добросусідства» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Для регулювання сусідських відносин важливе значення мають загальні положення ст. 13 ЦКУ щодо меж здійснення цивільних прав. Зокрема, "не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах" . Проявом дії цього правила у сусідських відносинах може бути, наприклад, заборона зведення споруд, що зводяться власником земельної ділянки з єдиною метою дошкулити сусідам (заборона на такі споруди - "Neidbau" - була прямо передбачена, наприклад, будівельними статутами та міськими правами деяких міст Німеччини)285.

В свою чергу , відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування наведених вище обставин, з приводу того, що газорозподільна система до будинку у АДРЕСА_1 встановлена 11.04.1971 року для двох співвласників та розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності Полтавської міської ради.

Таким чином, аналізуючи дані дії відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про законність вимог позивачів щодо заборони останнім перешкоджати у користуванні природним газом, який подається по газорозподільній системі до спільного будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг, які надаються Публічним акціонерним товариством «Полтавагаз» та ТОВ «Полтавагаззбут».

Так, будинок що у АДРЕСА_1 підключено до газопостачання 11 квітня 1971 року. Проект для підключення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 було виготовлено Полтавським відділом інституту Укржилремпроект. Газовий стояк для розподілу природного газу в будинку АДРЕСА_1 встановлений 11.04.1971 року для двох співвласників за рахунок замовника ОСОБА_10 ..

Позивачі користувалися природним газом з 2015 року по 2018 року, до моменту коли за заявою ОСОБА_3 від 12 липня 2018 року (т.2 а.с.3) було відключено газопостачання в порушення законних прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які користувались природним газом та здійснювали оплату за його користування.

Встановлені обставини спростовують твердження ТОВ «Полтавагаз Збут», що позивачі не є споживачами послуг, які надаються підприємством, вказуючи про те, будинок по АДРЕСА_1 а не підключений до газорозподільної системи та зазначаючи, що згідно рішення НКРЕКП та отриманої ліцензії на постачання природного газу ТОВ «ПолтавагазЗбут» з 01 липня 2015 року здійснює постачання природного газу на території Полтавської області. Вказуючи про те, що підприємство на ринку природного газу керується ЗУ «Про ринок природного газу», Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження правил постачання природного газу», Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493 Про затвердження Кодексу газотранспортних систем. У відповідності до розділу ІІІ Правил, підставами для постачання природного газу споживачу є : наявність побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС - коду, як суб`єкту ринку природного газу та укладеного договору на постачання природного газу.

В ході судового розгляду справи, відповідачем ТОВ «Полтавагаз» вказувалось про те, що відповідно до п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ Оператором ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити /обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження / припинення природного газу, у випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання. Тому, їх дії є законними та обґрунтованими щодо відключення від газопостачання , оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вирішено питання з власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 ..

При цьому, представниками відповідачів ТОВ «Полтавагаз» та ТОВ «ПолтавагазЗбут» не приймалось до уваги той факт, що ОСОБА_1 було замовлено робочий проект по реконструкції системи газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , який був оплачений замовником ОСОБА_1 , був виготовлений та погоджений з іншими установами та організаціями, але не був виконаний з сторони ПАТ «Полтавагаз», що підтверджується листом АТ «Оператор газорозподільної системи» Полтавагаз» направленим на адресу ОСОБА_1 (т.1 а.с. 182) з причин, що не залежали від волі чи дій замовників даного проекту. Даний робочий проект виконаний в порядку, передбаченому законом, не оспорений та не визнаний в установленому законом порядкуц недійсним чи не законним, тому будь-яких сумнівів у його законності та належносту у суду не виникає.

Слід вказати, що у відповідності до проекту реконструкції системи газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , ПАТ «Полтавагаз», вартість робіт становить значну суму - 100 000 грн., для сторони позивача, яка має ІІ групу інвалідності та її чоловік ОСОБА_6 , який також являється інвалідом. При цьому, запропонований проект нехтує права ОСОБА_1 , як співвласника газового стояка, який встановлений на будинку та який був набутий нею у власність у 2015 році та в свою чергу не може бути прийнятий судом до уваги оскільки про його існування не було повідомлено самих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в установленому законом порядку так як про його наявність їм стало відомо лише в судовому засіданнні від 16.06.2020 року.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено та підтверджено представником ТОВ «Полтавагаз», що до цього часу за вказаною адресою діють технічні умови по експлуатації системи газопостачання з моменту підключення будинку до газопостачання у 1971 році, як і жодною з сторін не оскаржені та не споростовані в установленому законом порядку ( т.2 а.с. 6,7,8,9).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про законність вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з приводу зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» поновити газопостачання природного газу через газовий стояк для розподілу природного газу до частини будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ..

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» заключити договір на постачання газу і встановити та опломбувати лічильник є по своїй природі передчасними. Оскільки, для настання правової підстави щодо укладення договору на постачання газу та встановлення та опломбування лічильника можливі лише в разі відновлення газопостачання та є безумовними діями газопостачальної оргаізації в разі його відновлення.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення возову на відповідача.

Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати у розгляді даної справ, які складаються з судового збору у сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Поряд з цим, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у сумі 9162,40 грн..

Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року адвокатом Павленко А.І. було видано ордер на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 ( т. а.с.86).

Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Стороною Позивача на адресу суду надано Акт наданих послуг і виконаних робіт, адвокатом Павленко А.І. замовнику ОСОБА_1 , згідно ордеру про надання правової допомоги від 20.12.2019 року, яка складається з суми 9162,40 грн.. Розрахунок даної суми складений у відповідності до ст.ст. 133, 137 ЦПК України, за одну годину виплата складає 704,80 грн. ( 1762,00 грн. мінімальна заробітна плата згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» х 40 % = 704,80 грн.. З даного акту вбачається, що адвокатом Павленко А.І. було виконано наступну роботу:

- надано первинну юридичну консультацію та витрачено 1 год. часу;

- проведено ознайомлення з наданими ОСОБА_1 документами та витрачено 1 годину часу;

- здійснено пошук а вчинення Законів та судової практики, постанови Пленуму ВСУ, рішення та узагальнення Верховного Суду, апеляційних судів, ЗУ «Про судовий збір» на що витрачено 1 год. часу;

- надано консультацію , копіювання та витребування у відповідачів документів на що витрачено 1 год.;

- витребування та вивчення наданих на запит документів - витрачено 1 год. часу.

- складено позовну заяву на що витрачено 3 години часу;

- подано до Ленінського районного суду м. Полтави заяву на що витрачено 1 год. часу;

- участь у судових засіданнях по розгляду даної справи на що витрачено 4 год. часу, всього адвокатом Павленко А.І. витрачено 13 годин часу.

Суд приходить до висновку, що заявлена сума судових витрат у даній справі, яка була розглянута у порядку загального позовного провадження позивачем ОСОБА_1 відповідає критерію дійсності, необхідності та співмірності з заявленими позивачами вимогами.

У відповідності до положення ст. 141 ЦПК України, судом встановлено, що у грудні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом з двома вимогами немайнового характеру, а саме просили : заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користуватися природним газом, який подається по газорозподільній мережі до спільного будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» поновити газопостачання природного газу через газовий стояк для розподілу природного газу до частини будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , заключити з ними договір на постачання та встановити і опломбувати лічильник.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 сплачено суму судового збору у розмірі 704,80 грн. лише позивачем ОСОБА_1 у відповідності до ставок судового збору, які діяли станом на дату звернення до суду з позовом 12.12.2018 року.

Статтею 6 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пунктом 7 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі якщо позов немайнового характеру подається кількома позивачами до одного або кількох відповідачів судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, з позивача ОСОБА_1 підлягає достягненню судовий збір за другу вимогу немайнового характеру у відповідності до ставок, які діяли на момент звернення позивачів з позовом та з урахуванням того, що на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_1 пільг щодо сплати судового збору не мала, які виникли в ході судового розгляду справи, саме з 18.05.2020 року.

З позивача ОСОБА_2 , яка дії в інтересах сина підлягає стягненню судовий збір, за дві вимоги немайнового характеру у відповідності до ставок визначених ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 355, 386 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, , 354, 355 ЦПК України, , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» , ТОВ «ПолтавагазЗбут», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська рада та Подільська районна у м. Полтаві раду про усунення перешкод у користуванні газом - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користуватися природним газом, який подається по газорозподільній мережі до спільного будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» поновити газопостачання природного газу через газовий стояк для розподілу природного газу до частини будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовити за передчасністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» , ТОВ «ПолтавагазЗбут» на користь ОСОБА_1 судові витрати в дольовому порядку по 2 176,20 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1409,60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко