справа № 489/5400/19 провадження №2/489/760/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи

Миколаївської міської ради Єлової Н.Р.,

третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача - Миколаївська міська рада, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих (далі - Миколаївське УВП «УТОГ»), Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» (далі - ВГОІ «УТОГ»), про зобов`язання передати гуртожиток до комунальної власності територіальної громади міста

встановив:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про зобов`язання відповідачів передати будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади міста Миколаєва згідно з додатком 2 Програми передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва на 2010 - 2014 роки, затвердженої рішенням Миколаївської міської ради № 44/23 від 04.03.2010.

Як на підставу позовних вимог позивач вказала, що зареєстрована та постійно проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Власного житла немає. Будівля гуртожитку перебуває на балансі Миколаївського УВП «УТОГ», що встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.03.2007 у справі № 2-258/2007, а засновником Миколаївського УВП «УТОГ» є ВГОІ «УТОГ».

Рішенням Миколаївської міської ради від 29.05.2001 № 30/32 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної власності» у пункті 6 було вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва гуртожитків та об`єктів комунального призначення, що їх обслуговують, які знаходяться на балансі Миколаївського УВП «УТОГ».

Рішенням Миколаївської міської ради від 21.07.2004 № 22/32 надано згоду на прийняття першого під`їзду гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Центрального правління «Українського товариства глухих» від 30.07.2004 № 142 Миколаївському УВП «УТОГ» надано дозвіл на передачу першого під`їзду гуртожитку. Рішень щодо передачі другого під`їзду вказаного гуртожитку не приймалося.

З 01.01.2009 набув чинності Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який передбачає передачу гуртожитків як цілісних майнових комплексів, така передача у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду. На виконання вимог цього Закону рішенням Миколаївської міської ради від 04.03.2010 № 44/23 затверджена Програма передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва на 2010-2014, відповідно до якої спірний гуртожиток включено до переліку гуртожитків, що підлягає передачі до комунальної власності. Але до теперішнього часу його передача не здійснена через відмову відповідача вчинити відповідні дії з передачі гуртожитку.

Так як відповідачі відмовляються передати будівлю гуртожитку у комунальну власність, позивач та треті особи позбавлені можливості реалізувати цивільні права на приватизацію займаних ними кімнат в гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засідання позивач, її представник та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідачі до суду своїх представників не направили. Правом на подання відзиву в строк, установлений судом, не скористалися.

ВГОІ «УТОГ» надала до суду заяву про відкладення розгляду справи через оголошення в України картину.

Миколаївське УВП «УТОГ» просило відкласти розгляд справи для залучення перекладача жестової мови, так як директор підприємства є інвалід по слуху. Також в окремій заяві, виклало свої доводи проти задоволення позовних вимог. Вказало, що спірний гуртожиток знаходиться на балансі підприємства та не підлягає передачі у власність територіальної громади. Рішення про відчуження цього нерухомого майна відповідно до статуту має прийматися виключно вищими керівними органами УТОГ. Щодо житлових прав позивача, як мешканця гуртожитку, то жодним чином їх не порушено.

Суд, вислухавши думку присутніх учасників справи, які наполягали на її розгляді по суті, враховуючи те, що в попередні засідання представники відповідачі не з`являлися та неодноразово заявляли клопотання про відкладення розгляду справи, кількість учасників справи, які є фізичними особами з вадами слуху, а також те, що відповідачі не були позбавлені можливості приймати участь в розгляді справи дистанційно, але відповідних клопотань не заявляли, вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останніх.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 побудована за рахунок Українського товариства глухих та введена в експлуатацію у 1968 році, що підтверджується випискою з балансової відомості обліку основних засобів на Миколаївського УВП «УТОГ» та рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 792 від 30.05.1968 «Про затвердження акту державної комісії з прийняття в експлуатацію гуртожитку на 112 чол. з 20-ма вбудованими квартирами УВП УТОГа по АДРЕСА_1 ».

Рішенням Миколаївської міської ради від 29.05.2001 № 30/32 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної власності» (пункт 6) вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва гуртожитків та об`єктів комунального призначення, що їх обслуговують, які знаходяться на балансі Миколаївського УВП «УТОГ».

Рішенням Миколаївської міської ради від 21.07.2004 № 22/32 «Про надання згоди на прийняття об`єктів права державної та іншої власності» за зверненням Миколаївського УВП «УТОГ» надано згоду на прийняття до комунальної власності першого під`їзду гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та об`єктів комунального призначення, що його обслуговують та знаходяться на балансі Миколаївського УВП «УТОГ».

Постановою Центрального правління «Українського товариства глухих» від 30.07.2004 № 142 Миколаївському УВП «УТОГ» надано дозвіл на передачу першого під`їзду гуртожитку.

Рішень про передачу другого під`їзду вказаного гуртожитку не приймалося.

Рішенням Миколаївської міської ради від 04.03.2010 № 44/23 затверджена Програма передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва на 2010-2014, відповідно до якої спірний гуртожиток включено до переліку гуртожитків, що підлягає передачі до комунальної власності.

Із адресованого голові ВГОІ «УТОГ» листа Миколаївського міського голови від 14.03.2019 вбачається, що до міської ради зверталися мешканці гуртожитку по АДРЕСА_1 , який належить ВГОІ «УТОГ», з проханням допомоги у вирішенні питання передачі зазначеного гуртожитку до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва, з метою приватизації кімнат згідно законодавства України. У зв`язку із тим, що рішенням від 21.07.2004 № 22/32 міська рада надала згоду на прийняття до комунальної власності гуртожитку, міський голова запропонував розглянути порушене питання та надати згоду на передачу гуртожитку по АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва і надати необхідний пакет документів.

Як слідує із позовної заяви та пояснень позивача і її представника до теперішнього часу передача до комунальної власності гуртожитку, зокрема другого під`їзду будівлі, не здійснена, внаслідок чого позивач, які і ніші мешканці гуртожитку позбавлені можливості приватизувати свої кімнати, які є єдиним їхнім житлом, що порушує їхнє право на приватизацію цього житла.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей закон поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є об`єктами прав державної та комунальної власності, і фактично проживають у них. Сфера дії цього закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктом права державної та комунальної власності.

Особливий правовий режим гуртожитків обумовлений їх функціональним призначенням, яке полягає у забезпеченні тимчасовим житлом фізичних осіб.

У сфері житлового права гуртожитком визначається спеціально споруджений або переобладнаний для цієї мети жилий будинок (частина будинку), який зареєстрований як гуртожиток у виконавчому органі відповідної ради або державній адміністрації і призначений для тимчасового проживання громадян у період роботи (служби), навчання.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки (як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини), на які поширюється дія цього Закону, передаються у власність відповідних територіальних громад згідно з цим Законом у порядку та строки, визначені затвердженою законом Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону в один із таких способів: на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються: за згодою власника гуртожитку - за його рішенням; б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду.

Як вбачається із матеріалів справи, Миколаївське УВП «УТОГ», засновником якого є ВГОІ «УТОГ», як балансоутримувач гуртожитку, не надавало згоди на безоплатну передачу спірного гуртожитку в цілому до комунальної власності у встановленому чинним законодавством порядку.

Передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування (пункт 4 частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»).

Громадяни, які проживають у гуртожитках, не наділені правом на звернення до суду з позовами про передачу гуртожитків у власність територіальних громад, оскільки їх право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках носить похідний характер й виникає лише після передачі гуртожитків у власність відповідної територіальної громади.

Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 264/7504/15-ц (провадження № 61-34679св18) та 21.05.2020 у справі №61-10132св18 (провадження № 401/3644/16-ц).

Суд звертає увагу, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, обравши належний спосіб захисту своїх прав. Як слідує з положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» саме орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями на звернення до суду із заявленими у цій справі вимогами.

Таким чином позивач не наділена правом на звернення до суду з позовами про передачу спірного гуртожитку у власність територіальної громади м. Миколаєва, а Миколаївська міська рада, як встановлено в ході судового розгляду справи з пояснень представника міської ради, з таким позовом до суду не зверталася.

За такого, правові підстави для задоволення позовних вимог в суду відсутні.

Щодо посилання представника позивача на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.03.2007 у справі № 2-258/2007, яким зобов`язано Миколаївське УВП «УТОГ» дозволити приватизацію окремих квартир в спірному гуртожитку, як і посилання на інші рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а так само і те, що на теперішній час до комунальної власності передано лише перший під`їзд гуртожитку, що не відповідає законодавству, так як передачі підлягає цілісний майновий комплекс, а не його частина, суд до уваги не приймає оскільки відповідно до частин першої, четвертої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача - Миколаївська міська рада, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих, Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих», про зобов`язання передати гуртожиток до комунальної власності територіальної громади міста.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 22.06.2020.

Суддя І.В.Коваленко