233 № 233/1743/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міськвиконкому про визнання права власності на спадкове майно (будинок),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Костянтинівського міськвиконкому, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Його мати ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 будував його батько на підставі надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку згідно із договором від 28.05.1958 з реєстраційним номером 3745, посвідченим Костянтинівською державною нотаріальною конторою.

Його батько ОСОБА_3 не оформив право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності від травня 1958 року.

Згідно із ч.1 ст. 1266 ЦК України, діти спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Звернувшись до Костянтинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину його сестра ОСОБА_5 отримати свідоцтво не змогла, державний нотаріус Костянтинівської держнотконтори відмовив у вчиненні нотаріальних дій , про що виніс постанову № 181/02-31 від 30.01.2020.

Згідно із постановою Пленуму ВСУ № 4 від 24.06.1983 (із змінами внесеними постановами від 25.1.92, 25.05.1998, що діяла на час відкриття спадщини), п. 4 визначено, що якщо в шестимісячний строк позивач фактично вступив в управління спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

В свою чергу, він по день смерті батька піклувався про нього, доглядав його. Таким чином він фактично прийняв спадщину, вступив у володіння та управління майном, що належало його батькові.

Частиною першої статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо не заборонені законом, у даному випадку володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом. Таким чином, враховуючи те, що він прийнявши спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Костянтинівський міськвиконком відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подав.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2020 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого засідання (а.с.28).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року витребувано з Костянтинівської державної нотаріальної контори засвідчену копію спадкової справи за № 347 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.37).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.56).

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в наданій заяві прийняття рішення залишив на розсуд суду (а.с.43-44).

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.3).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 05 березня 1959 року (а.с.5).

За життя ОСОБА_3 була надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва житлового будинку на праві власності, яка розташована у АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Договору від 28 травня 1958 року (а.с.25).

За довідкою Костянтинівської міської ради № 146 від 28.11.2019 (а.с.52) адреса жилого будинку ОСОБА_3 змінена з АДРЕСА_3 .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6-11), будинок побудований у 1962 році, право приватної власності за ОСОБА_3 не зареєстроване.

Відповідно до копії спадкової справи № 347/2001, відкритої щодо майна померлого ОСОБА_3 , діти спадкодавця ОСОБА_5 , ОСОБА_1 відмовилися від належної їм частки спадщини, яка відкрилася після смерті їх батька, на користь ОСОБА_4 . Відомостей щодо прийняття спадщини ОСОБА_4 спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 матеріали спадкової справи не містять (а.с.49-52).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23 січня 2008 року (а.с.4), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкові відносини регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Як установлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто під час дії ЦК УРСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлого.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається (ч.1). Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який на вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ч.2).

Досліджені у судовому засіданні докази, зокрема, копія спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 , свідчать про те, що позивач відмовився від своєї частки у спадковому майні шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, а тому права на спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач не має, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, щодо належності відповідача суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснив, що із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

У відсутність доказів про прийняття спадщини іншими особами, позивачем пред`явлено позов про визнання права власності на спадкове майно до виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, який у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не наділений повноваженнями представництва інтересів держави, а отже є неналежним відповідачем у цій справі.

За таких обставин, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом та у зв`язку із відсутністю у позивача права на спадкування після смерті батька в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) до Костянтинівського міськвиконкому (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Тихого, 260) про визнання права власності на спадкове майно (будинок) відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 23 червня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.В. Каліуш