Справа № 947/3849/20
Провадження № 2/947/2079/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Маломуж А.І.
за участю секретаря судового засідання Абухіної Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського національного медичного університету (м. Одеса, пров. Валіховський, 2) про зміну формулювання причин звільнення, стягнення невиплаченої вихідної допомоги,-
24.02.2020 року позивачка звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеського національного медичного університету про зміну формулювання причин звільнення, стягнення невиплаченої вихідної допомоги.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що вона тривалий час перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак у зв`язку із невиплатою роботодавцем у визначений строк заробітної плати, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України виявила бажання розірвати із відповідачем трудовий договір, про що подала відповідну заяву про звільнення. Однак, відповідач не здійснив належним чином оформлення трудових відносин та не виплатив вихідну допомогу при звільненні.
03.03.2020 р. ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримане представником відповідача 23.03.2020 року, відзив на позовну заяву не надано, клопотання про продовження строку для надання відзиву також суду надано не було. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Відповідно до ст..275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 3 розділу XII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦПК України, який набув чинності з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема ст. 275 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 року на усій території України запроваджено карантин.
Таким чином, розгляд справи судом здійснюються у встановлені законом строки, оскільки останній день розгляду справи припадає на період дії запровадженого карантину.
Проте, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про продовження строку для надання відзиву суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України та враховуючи, те що спір є трудовим, суд вважає за доцільне розглянути позовну заяву за наявними матеріалами справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 22.06.2020, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що наказом № 544-л від 31.07.2018 р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду провідного фахівця центру інформаційного аналізу та внутрішнього контролю якості освіти Одеського національного медичного університету (ОНМедУ).
У зв`язку з тривалою невиплатою заробітної плати, я подала відповідну заяву і звільнилась з вказаної посади.
25.04.2019 року позивачці було видано довідку про нараховану, але не сплачену заробітну плату за січень-квітень 2019р.
По закладу видано наказ № 233-л від 12.04.2019р. про звільнення мене з 26 квітня 2019р.
У трудову книжку внесено запис «Звільнена з посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України», без зазначення частини статті.
Так, положеннями ст.43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Підстави розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника передбачені ст.38 КЗпП України. Ч. 3 даної норми передбачає розірвання трудового договору з ініціативи працівника за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпПУ заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
За положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Ч. 5 ст. 97 КЗпП передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Як закріплено ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
З матеріалів справи та наданих позивачем доказів вбачається, що остання звільнена за власним бажанням у зв1язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом умов трудового договору.
Крім вказаного, встановлено, що з позивачем не було здійснено виплату вихідної допомоги при звільненні.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено, зокрема, наказом про звільнення позивача, останній при звільненні мало бути виплачено вихідну допомогу, проте вказаного відповідачем здійснено не було.
Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Зокрема, відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунків наданих позивачем тощо.
Перевіривши розрахунки позивача, суд вважає їх достовірними, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, та не спростованими стороною відповідача.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 38, 44, 47, 97, 116, 117, 235 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 12, 13, 17, 19, 76 81, 83, 89, 113, 141, 178, 191, 209, 223, 235, 258-259, 263-265, 273-284, 352, 354 355 Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського національного медичного університету (м. Одеса, пров. Валіховський, 2) про зміну формулювання причин звільнення, стягнення невиплаченої вихідної допомоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 звільненою з посади за власним бажанням у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом умов трудового договору, частина 3 ст. 38 КЗпП України.
Зобов`язати Одеського національного медичного університету змінити формулювання у трудовій книжці з «Звільнена з посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «Звільнена з посади за власним бажанням у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом умов трудового договору, частина 3 ст. 38 КЗпП України».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 22.06.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.