Постанова

Іменем України

24 червня 2020 року

м. Київ

справа № 404/4147/16-ц

провадження № 61-39947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року у складі колегії суддів: Черненко В. В., Авраменко Т. М., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 з січня 2002 року по день його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом.

Під час спільного проживання - 21 листопада 2008 року вони за спільні кошти придбали автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Правоустановлючі документи на вказаний транспортний засіб були оформленні на ім`я ОСОБА_4

29 травня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спірний автомобіль.

Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину є позивачка як дружина померлого, ОСОБА_3 - син померлого та ОСОБА_2 - донька померлого.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просила встановити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2007 року до 29 травня 2013 року ; визнати спільним сумісним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку цього автомобіля.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року позов задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , постійно проживала з ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 01 жовтня 2007 року по 29 травня 2013 року .

Визнано спільним сумісним майном як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони з 01 жовтня 2007 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спірне майно придбане за спільні кошти.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, відповідачі подали апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року рішення місцевого суду скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні кошти або спільна праця подружжя. Суд на зазначене уваги не звернув, належним чином не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, зокрема джерело коштів на придбання спірного автомобіля.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволення позовних вимог та залишити в силі рішення місцевого суду в цій частині.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував той факт, що автомобіль придбаний під час спільного проживання ОСОБА_1 та за спільні грошові кошти.

Касаційна скарга не містить доводів в частині щодо вирішення питання про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, отже в цій частині справа у суді касаційної інстанції не переглядається відповідно до вимог статті 400 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

24 лютого 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 05 вересня 2007 року розірвав шлюб з ОСОБА_5

21 листопада 2008 року за ОСОБА_4 було зареєстровано автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

29 травня 2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

ОСОБА_4 заповіт не залишив.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми померлого.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Статтею 60 СК України, яка входить до глави 8 цього Кодексу, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України (яка також входить до глави 8 цього Кодексу) встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (спільного проживання). Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про доведеність вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01 жовтня 2007 року по 29 травня 2013 року . В цій частині рішення судів в касаційному порядку не оскаржені.

Оскільки спірне майно - автомобільмарки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за час спільного проживання, воно належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому необхідно ураховувати, що інше письмовим договором між ними встановлено не було.

Презумпція спільності права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на вказаний транспортний засіб, який набуте ними за час спільного проживання, належними та допустимими доказами не спростована.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції у вказаній частині, яке відповідає вимогам закону, тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції в частині визнання спільним сумісним майном як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою: автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21 листопада 2008 року випуску та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21 листопада 2008 року випуску.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це рішення, відповідно до статті 413 ЦПК України, необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду в цій частині - скасувати.

Щодо судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 639,86 грн - по 819,93 грн з кожного.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно та в частині розподілу судових витрат скасувати.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 лютого 2018 року в частині визнання спільним сумісним майном як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, та в частині розподілу судових витрат залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 93 копійки судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 93 копійки судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун