Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020 Справа №607/75/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Бойка В.Р., ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , просить стягнути з відповідача в її користь 556732 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором від 28.12.2016 року укладеним між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , та відповідно до умов якого відповідач за дорученням замовника, зобов`язувався на власний ризик, своїми силами та засобами збудувати на земельній ділянці кадастровий номер , здати в експлуатацію, виготовити технічну документацію та передати у власність котедж, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. На виконання умов договору, позивачка оплатила відповідачу аванс в розмірі 20000 Євро, однак, він котедж не збудував. Тому, ОСОБА_3 просить стягнути вказані кошти в гривнях, в перерахунку на момент звернення до суду, із відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що договір підряду, підписаний на останній сторінці, в розписці не зазначено дати її написання. Тому, просив призначити врегулювання за участі судді.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, пояснив, що відповідач отримав від ОСОБА_3 на виконання умов договору 20000 Євро, що підтверджується розпискою, однак, в строк встановлений договором роботи, які він взяв на себе обов`язок виконати, не виконав. Тому, просить стягнути вказану суму в перерахунку на гривні з відповідача.

В судовому засіданні представники відповідача підтвердили, що підпис на розписці та останній сторінці договору підряду від 28.12.2016 року ймовірно належать ОСОБА_4 . Також, визнали існування домовленостей про щось. Однак, у зв`язку із тим, що розписка не містить дати її написання, а договір не підписаний на всіх сторінках, неможливо констатувати, що саме такий договір, а не інший уклали сторони.

Судом встановлено, що 28.12.2016 року між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір підряду, відповідно до умов якого за дорученням замовника, підрядник зобов`язується на власний ризик, своїми силами та засобами збудувати на земельній ділянці кадастровий номер , здати в експлуатацію, виготовити технічну документацію та передати у власність котедж, який знаходиться в АДРЕСА_1 за умов цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Як вбачається із п.5.2 Договору, підрядник зобов`язувався виконувати роботи протягом 7-ми місяців до 01.08.2017 року із встановленням проміжних термінів відповідно до п.5.3 Договору.

Згідно п.5.4 Договору, після закінчення виконання робіт підрядник зобов`язаний письмово повідомити Замовника про готовність предмету до здачі протягом семи робочих днів.

Як видно з п.6.8.1 Договору, протягом 3-х днів з моменту підписання цього Договору Замовник зобов`язаний оплатити аванс у розмірі 566 тис. грн. В п. 6.8.2 Договору зазначено, що з моменту підписання акту здачі-приймання робіт - остаточний розрахунок проводиться за згодою сторін.

Пунктом 8 договору встановлено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом 10 днів з моменту повідомлення Замовника про готовність предмета підряду до приймання.

Як видно з розписки ОСОБА_4 , він взяв в ОСОБА_3 кошти в розмірі 20000 Євро на будову котеджу (а.с. 6).

Доказів того, що відповідач виконав умови договору, якими можуть бути, зокрема, акт здачі-приймання виконаних робіт, повідомлення замовника про готовність предмета до приймання, тощо, суду не надано.

У зв`язку із тим, що в строк, встановлений договором, умови договору підряду не були виконані, ОСОБА_3 27.11.2019 року направила ОСОБА_4 заяву про те, що вона відмовляється від договору підряду та просить повернути отримані ним кошти. Вказаний лист вручено 28.11.2019 року.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань.

Згідно частини першої статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Статтею 882 Цивільного кодексу України, передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно частини другої статті 883 Цивільного кодексу України, за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Із змісту статтей 526, 530, 532 Цивільного кодексу України видно, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, за зобов`язанням про передання нерухомого майна виконання провадиться за місцезнаходженням цього майна.

Судом встановлено що відповідачем порушено умови договору підряду від 28.12.2016 року, ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобов`язання у строк встановлений п.5.3, 5.4 договору, котедж до цього часу не збудований, не зданий в експлуатацію та не переданий у власність позивачу.

За невиконання зобов`язань, настають правові наслідки, передбачені статтею 511 Цивільного кодексу України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору та відшкодування збитків.

У відповідності до статті 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина 2 статті 22 ЦК України).

28.12.2016 року, як це передбачено статтею 615 ЦК України, позивачка повідомила ОСОБА_4 про відмову від умов договору.

У зв`язку із невиконання зобов`язання, позивачка понесла збитки, оскільки передала на виконання умов договору, який відповідачем виконаним не був, 20000 Євро. На вимогу ОСОБА_5 грошові кошти ОСОБА_4 їй не повернув.

Відповідно до розрахунків представника позивача, які не заперечувалися представниками відповідача, станом на 28.12.2016 року, згідно офіційного курсу НБУ на день подання позову становив 1 Євро = 27,8366, отже сума збитків становить 556732 грн. , які слід стягнути із відповідача.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, що можливо, договір не укладався, оскільки він не підписаний на всіх сторінках

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із змісту статті 12, 13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. (стаття 628 Цивільного кодексу України)

На підтвердження факту укладення договору від 28.12.2016 року представником надано договір підряду від 28.12.2016 року, який скріплений підписами сторін та розписку ОСОБА_4 про отримання коштів. Умови договору є послідовними, пункти логічними, та не суперечать один-одному.

Ставлячи під сумнів розділи 1-9 договору через те, що сторінки з цими пунктами не підписані сторонами, відповідач не надав суду доказів укладення договору з іншим змістом. Крім того, в судовому засіданні підтвердивши факт існування домовленості між сторонами, однак на запитання суду відмовився повідомляти, якої саме іншої домовленості могли досягнути сторони, тобто не спростував пояснення позивачки.

Строк виконання зобов`язання також підтверджується п. 11.1 договору, в якому встановлено строк його дії саме до 01.08.2017 року.

З позовом про визнання недійсним умов договору відповідач не звертався.

На підтвердження укладення договору щодо будівництва котеджу свідчить і контекст розписки ОСОБА_4 , який зазначив в ній, що отримав кошти від ОСОБА_3 саме на будівництво котеджу, як це передбачено п.1.1 договору.

При цьому відсутність дати написання розписки не впливає на висновки суду, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких доказів, існування інших договорів з позивачем на будівництва котеджів.

Зважаючи на викладене, суд приходить до остаточного висновку, що права позивача є порушеними та підлягають захисту в судовому порядку, а позов слід задовольнити.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 5567,32 гривень сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.ст. 16,23 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 556732 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот тридцять дві) грн. та 5567,32 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Фізична особа-підприємець - ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення буде виготовлено 19 червня 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк