Справа № 681/673/20
УХВАЛА

"12" червня 2020 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А.,

розглянувши матеріали клопотання ТОВ «ЛАДА-ТРАСТ» про визнання і виконання на території України рішення Арбітражного суду міста Москви Російської Федерації від 25 лютого 2016 року про стягнення боргу з товариства з обмеженою відповідальністю «Полонський щебеневий кар`єр»,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «ЛАДА-ТРАСТ» звернулося з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України щодо стягнення з ТОВ «Полонський щебеневий кар`єр», що знаходиться в м. Полонне Хмельницької області по вул. Академіка Герасимчука, 190 «б», на його користь боргу в розмірі 1573620 рублів.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Нормами ст.462 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Уряди України та Російської Федерації є учасниками Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої у м. Києві 20 березня 1992 року.

Питання надання правової допомоги між вказаними державами врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, Протоколу до вказаної Конвенції від 28 березня 1997 року.

За нормами ч.2 ст.54 вказаної Конвенції суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст.54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст.51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Згідно ч.1 ст.464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені статтею 8 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та до клопотання додаються:

належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання;

офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення;

докази про повідомлення іншої Сторони про процес;

виконавчий документ.

Однак, до клопотання заявником не надано докази про повідомлення іншої Сторони про процес - документу, зокрема, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім того, якщо арбітражне рішення викладене іноземною мовою, сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську мову.

Заявником не надано належним чином засвідчений переклад документів, що подаються до клопотання на українську мову, що є порушенням статті IV Нью-Йоркської Конвенції.

Крім того, в клопотанні вказано, що до нього додаються оригінали рішення Арбітражного суду міста Москви Російської Федерації від 25 лютого 2016 року по справі № А40-106595/15-100-862 та визначення Арбітражного суду м.Москва від 29 липня 2019 року по справі № А40-106595/15-100-862. Проте, відповідно до акта №18 про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушення цілісності, пошкодження конверта, складеного працівниками канцелярії суду, згадані рішення та визначення під час відкриття конверта відсутні. Відповідний акт було надіслано представнику заявника до відома.

Крім того, клопотання не підписано уповноваженою на те особою, оскільки, як вбачається з доданого до клопотання повідомлення Головного центру обробки сеціальної інформації Прикордонної служби України №184/с-18695 від 19.12.2019 р. громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 заборонено в`їзд на територію України до 31.05.2021 р., проте навпроти назви посади - "Генеральний директор ТОВ "ЛАДА-ТРАСТ" В.С.Сізов міститься кольорова фотокопія підпису та печатки.

Згідно ч.4 ст.466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За таких обставинах клопотання ТОВ «ЛАДА-ТРАСТ» про визнання і виконання на території України рішення Арбітражного суду міста Москви Російської Федерації від 25 лютого 2016 року по справі № А40-106595/15-100-862 не може бути прийнято до провадження та розглянуто у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим воно підлягає залишенню без розгляду та поверненню клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.465-466 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАДА-ТРАСТ» про визнання і виконання на території України рішення Арбітражного суду міста Москви Російської Федерації від 25 лютого 2016 року про стягнення боргу з товариства з обмеженою відповідальністю «Полонський щебеневий кар`єр» залишити без розгляду та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що після усунення обставин, які зумовили повернення заяви, він може звернутись до суду повторно.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.354 ЦПК України щодо строку на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.А.Горгулько