Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 285/72/17

провадження № 61-28512св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С.

у справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про вилучення та повернення транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА) звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інваліду війни І групи ОСОБА_2 було надано безкоштовно автомобіль марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 .

У зв`язку із неспроможністю інваліда керувати транспортним засобом за медичними показниками право керуванням ним було надано його внуку - відповідачу у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим зазначений автомобіль підлягає поверненню, оскільки відповідач не підпадає під умови безоплатного залишення транспортного засобу члену сім`ї померлого інваліда та не сплатив залишкової вартості автомобіля, незважаючи на попередження з цього приводу.

Враховуючи викладене, Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА просив вилучити у відповідача транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , виготовлений Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 39 282 грн і передати його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2017 року у складі судді Савицької Л. Й. позов задоволено.

Вилучено у ОСОБА_1 транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна: НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , виготовлений Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 39 282,00 грн та передано його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА судові витрати в сумі 1 378 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що строк експлуатації автомобіля ОСОБА_2 становить менше 10 років. Забезпечений автомобілем інвалід ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із заявою про переоформлення автомобіля його внук ОСОБА_1 не звертався, тому у відповідача відсутні правові підстави на користування цим автомобілем.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не є членом сім`ї померлого інваліда, який проживав разом з ним, оскільки зареєстрований та проживав за іншою адресою. Разом з померлим проживала його дочка ОСОБА_3 . Право на транспортний засіб, отриманий інвалідом безкоштовно, може набути лише член його сім`ї, а не інша особа, тому вимоги позивача могли бути задоволені лише у випадку доведення факту неправомірного утримання автомобіля саме відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА подав касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що після смерті ОСОБА_2 спірним автомобілем тривалий час користувався його внук, який записаний у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Строк експлуатації спірного автомобіля становить менше 10 років, тому цей автомобіль незаконно утримується внуком померлого інваліда ОСОБА_1 .

Відповідач не підпадає під умови безоплатного залишення автомобіля члену сім`ї померлого інваліда.

Після смерті ОСОБА_2 Департамент (Головне управління) праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА повідомляло ОСОБА_1 про його право після смерті інваліда, як члена сім`ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім`я за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплатити залишкову вартість, був повідомлений про обов`язок повернути Департаменту (Головному управлінню) праці та соціального захисту населення Житомирської ОДА автомобіль у повному комплекті, проте відповідач спірний автомобіль не повернув, тому було порушено його право володіння автомобілем, яке підлягає захисту.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з довідкою від 29 березня 2011 року № 1652/02 ОСОБА_5 як інваліду війни І групи було видано автомобіль марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна: НОМЕР_1 , яким був забезпечений інвалід війни І групи ОСОБА_6 у зв`язку з поверненням ним автомобіля, з передачею права керування внуку - ОСОБА_1 , який проживав разом з ним в одному населеному пункті.

Автомобіль видано без права продажу, дарування і передачі іншій особі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

На день смерті ОСОБА_2 строк експлуатації автомобіля, який було надано безоплатно, становив менше 10 років.

Апеляційним судом встановлено те, що спірний автомобіль на час розгляду справи зареєстрований за померлим ОСОБА_2 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

05 листопада 2018 року справа № 285/72/17 надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, (з наступними змінами та доповненнями) та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Висоцької В. С., Фаловської І. М.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім`ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупнийдохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінпраці.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що право на транспортний засіб отриманий інвалідом безкоштовно може набути лише член його сім`ї, а не інша особа, тому вимоги позивача могли бути задоволені лише у випадку доведення факту неправомірного утримання автомобіля саме відповідачем.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи те, що висновки суду апеляційної інстанції є достатньо аргументованими, Верховний Суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська