Справа № 185/3108/20
Провадження № 2-з/185/54/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання - Зубкової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №185/3108/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії ОСОБА_3 та будь-яким особам щодо житлового будинку з присадибною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , щодо автомобіля «Opel-Combo», 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що є підстави вважати, що будинок з присадибною ділянкою землі та транспортний засіб, що є власністю відповідача ОСОБА_3 , можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач вважає, що накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_3 майно є необхідний захід який гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідачі, в разі задоволення позовних вимог, будуть ухилятися від виконання рішення суду та створювати перешкоди для його виконання, у тому числі шляхом відчуження належного відповідачу ОСОБА_3 майна, зважаючи на те, що відповідачем ОСОБА_2 не вчинено дій щодо відшкодування спричиненої моральної шкоди по цивільному позову, в слідстві загибелі єдиного сина позивача у ДТП скоєного водієм який працював на підприємстві ОСОБА_2 .

На дату розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі № 185/3108/20 (провадження № 2/185/2455/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсним та здійснення процесу реституції не відкрито.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, заявник має обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду заходу забезпечення позову, який (які) вказаний (вказані) в заяві про забезпечення позову.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арешт майна являє собою заборону розпорядження майном до набрання рішенням законної сили або до скасування ухвали про забезпечення позову. Арешт майна складається з проведення його опису, оголошення заборони розпоряджатися ним, а за необхідності обмеження права користування майном або його передача на зберігання іншим особам.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно інформації наданої Територіальним сервісним центром № 1247 право власності на автомобіль марки Opel-Combo, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_3 .

Заявником не доведено доцільність, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт будинку та автомобіля.

Таким чином, у суду відсутні підстави для накладання арешту на квартиру та автомобіль, з метою забезпечення позову. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між можливістю виконання судового рішення у цивільній справі та вжиттям судом вказаного заходу забезпечення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору у даній справі є оспорювання договорів про відчуження будинку та автомобіля, щодо яких позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля марки Opel-Combo, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 150-153, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки Opel-Combo, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Копію ухвали направити до Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області (вул. Дніпровська, 334а, м. Павлоград, Дніпропетровська обл.) для виконання.

Копію ухвали направити до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)(вул. Дніпровська, 338 м. Павлоград, Дніпропетровська обл.) для виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона