Провадження № 2/641/962/2020 Справа № 641/1083/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Павленко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати для утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1550,00 грн. одноразово.

До початку розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги та просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати для утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 13327,00 грн. одноразово.

Обґрунтовуючи свої збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач є батьком дитини, після розірвання шлюбу донька мешкає із нею, перебуває на її повному утриманні. Батько дитини інколи надає матеріальну допомогу, однак не систематично. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 має сплачувати аліменти систематично та у встановленому розмірі, визначеному рішенням суду, який буде достатнім для належного забезпечення потреб доньки, рівня її життя та розвитку. Також позивач вказує, що донька тривалий час хворіє на пневмонію, потребує постійного лікування, домашнього догляду, придбання ліків, позивач перебуває вдома для догляду за нею, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі і не може самостійно забезпечувати дитину ліками. Витрати на лікування в розмірі 1550,00 підтвердженні фіскальними чеками на лікування. Згодом позивачем було витрачено на придбання ліків 2243,70 грн., необхідність їх придбання підтверджується довідкою КНП «Міська дитяча поліклініка № 12». Додатково для розвитку здібностей дитини позивачем було придбано велосипед вартістю 2652,00 грн., дитячу валізу вартістю 1349,00 грн., взуття та одяг на загальну суму 2700,00 грн., набір для розмальовування писанок вартістю 349,00 грн. Влітку 2019 року позивач разом із донькою відпочивали в Іспанії, витрати на квитки на літак становили 354,30 доларів США, що на момент придбання становило 9884,97 грн., витрати на страхування - 772,00 грн., квитки на потяг «Харків-Київ» - 218,79 грн., на потяг «Київ-Харків» - 278,62 грн. напочатку грудня 2019 року були придбані квитки для дитини на потяг «Харків-Дарниця» - 267,76 грн., на потяг «Дарниця-Харків» - 428,33 грн. До того ж, позивачем щомісячно сплачуються кошти за підготовчу групу ХП ДНЗ «Центр розвитку дитини «Гармонія» для розвитку дитини та підготовки її до школи в розмірі 440,00 грн. щомісячно. Загальна сума додаткових витрат на дитину за розрахунком позивача становить 26654,17 грн., 1/2 частину вказаної суми позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовні вимоги ОСОБА_1 , в якому він вказує, що після розірвання шлюбу в жовтні 2018 року із позивачем ОСОБА_1 вони стали проживати окремо, однак він весь цей час допомагав дитині, добровільно сплачував аліменти, цікавився розвитком дитини, відвідує дитячий садок, батьківські збори, спілкується із вихователем. На теперішній час він перебуває у шлюбі із іншою жінкою та має із нею неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Він офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «СБ Рембудсервіс», отримує заробітну плату щомісячно в розмір 5300,00 грн., не має у власності ані транспортного засобу, ані нерухомого майна, а тому вважає, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 має бути визначений судом в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку. Щодо стягнення з нього додаткових витрат вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки він приймає участь у додаткових витратах, які викликані хворобою доньки, в лютому 2020 року на прохання позивача він перерахував грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. Надані позивачем докази на підтвердження придбання ліків не містять вказівку на необхідність їх призначення, інші понесені позивачем витрати не можуть бути розцінені судом як викликані особливими обставинами, а саме необхідні для розвитку дитини та на її лікування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Деркач С.А. підтримали збільшені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Крамаренко В.П. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважав, що з урахуванням наявності у відповідача на утриманні малолітнього сина, аліменти на утримання доньки мають бути визначені в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів. В частині стягнення додаткових витрат позов вважав необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010; рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 у справі № 641/5981/18 шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітня ОСОБА_3 , 2014 р.н., зареєстрована та мешкає разом із матір`ю - позивачкою у справі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 з 02.08.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , мають спільного сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований.

Згідно довідки ТОВ «СБ Рембудсервіс» () від 28.02.2020 відповідач ОСОБА_2 займає посаду виконроба з 01.03.2018, його заробітна плата за січень 2020 року склала 4945,52 грн., за лютий 6161,20 грн.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи, що в ході розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого нею розміру аліментів, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2014 р.н., в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку.

При цьому, суд критично сприймає позицію відповідача щодо необхідності визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку у зв`язку із наявністю в нього малолітнього сина, 2019 р.н., оскільки на теперішній час він мешкає разом із ним і жодних стягнення на утримання сина не має.

Що стосується позивних вимог ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Позивач ОСОБА_6 зазначила, що нею були понесені витрати на лікування дитини в лютому 2020 року, також для розвитку дитини нею були понесені витрати на придбання велосипеду, валізи, одягу та взуття, квитків на літак та потяги, вона щомісячно сплачує кошти за відвідування донькою ХП ДНЗ «Центр розвитку дитини «Гармонія».

На підтвердження вимог позивачем надано копію довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 12» від 29.10.2019, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , 2014 р.н., потребувала домашнього догляду з 28.10.2019, строк дії довідки - до 13.01.2020.

Згідно висновку КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» малолітній ОСОБА_3 , 2014 р.н., 04.02.2020 поставлено діагноз - лівобічна пневмонія, призначено відповідне лікування.

Позивачем також надано докази на придбання велосипеда, дитячої валізи, набору для розмалювання, одягу та взуття для активного відпочинку, квитків на літак з метою відпочинку влітку 2019 року на себе та доньку, страхування себе та дитини під час подорожі, квитків на потяги та реквізити для оплати за щомісячне навчання дитини ХП ДНЗ «Центр розвитку дитини «Гармонія».

Однак, позивачем не надано доказів того, що понесені нею витрати були зумовлені особливими обставинами, саме ці витрати, в тому числі витрати на подорож до Іспанії, придбання велосипеду та одягу і взуття для активного, були необхідні для розвитку дитини.

При цьому, на запит позивача ОСОБА_6 . Харківською дирекцією АТ «Укрпошта» було підтверджено поштові перекази на її ім`я від відповідача ОСОБА_2 щомісячно за період з червня по грудень 2019 року в сумі 2500,00 грн.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Стаття 191 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 лютого 2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. Є. Боговський