Номер провадження: 22-ц/813/6043/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05 лютого 2020 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися,

встановив:

27 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в інтересах доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, починаючи з дати звернення до суду та до закінчення навчання щомісячно у розмірі 18500 грн.

Свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів позивачка обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.07.1993 року по 01.04.2019 року. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 .

Позивач зазначила, що з 2016 року відповідач разом з дітьми не проживає, участі в їх утриманні не приймає.

У серпні 2019 року ОСОБА_3 вступила на перший курс навчання до Одеського національного медичного університету на денну форму навчання стоматологічного факультету. Вартість навчання за рік складає 31310 грн., навчання розраховане на п`ять років для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня магістра, вартість якого складає 168240 грн.

Відповідач працює капітаном судна за посередництва ТОВ «ЕПСІЛОН МЕРІТАЙМ СЕРВІСЕЗ ЛТД» на судах під іноземним прапором, у зв`язку з чим має високий дохід, матеріально забезпечений, а відтак, може сплачувати аліменти у вказаній позивачем сумі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року позов ОСОБА_2 в інтересах повнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 27.08.2019 року і до закінчення навчання.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року,та постановлення нового, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки від усіх його видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначив, що на даний час у нього погіршився стан здоров`я, тому працювати на судні він не може, строки укладання відповідних контрактів за посередництва ТОВ «ЕПСІЛОН МЕРІТАЙМ СЕРВІСЕЗ ЛТД» сплинули та на даний час їх дія припинена. Протягом 2019 року він перебував на біржі з працевлаштування, про що повідомляв суд першої інстанції.

В свою чергу ОСОБА_2 також звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про зміну рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року, в частині визначення розміру аліментів, збільшивши розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із дати звернення до суду та до закінчення навчання, у розмірі по 18500 грн. щомісячно.

Позивач посилалась на те, що судом не враховано, що донька навчається і вартість навчання становить 31310 грн. на рік, а тому відповідно до ст. 199 СК України половину цих коштів повинен виплачувати відповідач.

Крім того, 13.04.2020 року від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити у повному обсязі (а.с. 96-102).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 12.06.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 12.06.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (а.с. 118-121).

Разом з тим, 17.04.2020 року від представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 114-115).

У зв`язку з цим, та після ознайомлення представника з матеріалами справи 02.06.2020 року, розгляд справи було призначено ухвалою суду від 10.06.2020 року та відбувся 12.06.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 (а.с.98-100), колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , та часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.07.1993 року, під час шлюбу в подружжя народилось троє дітей: ОСОБА_5 , 1996 року народження, ОСОБА_3 , 2001 року народження та ОСОБА_6 , 2005 року народження, які проживають разом з матір`ю.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є багатодітною родиною відповідно до Посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 11).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2019 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.05.2019 року при розгляді справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2018 року, встановлено, що протягом усього часу, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинили шлюбні відносини та на теперішній час, діти проживають разом з матір`ю, а отже повнолітня ОСОБА_3 , 2001 року народження, наразі також проживає з матір`ю.

Крім того, вказаною постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі - по 10 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_5 , та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на період навчання в розмірі - 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року і до закінчення ним навчання.

Вказана постанова апеляційного суду в подальшому була залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2019 року (а.с. 123-126).

Такими чином, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що на період навчання, на утримання сина ОСОБА_5 з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягувати аліменти щомісячно по 5 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 488-о від 07.08.2019 року повнолітня донька сторін - ОСОБА_3 була зарахована студенткою 1 курсу факультету стоматології Одеського національного медичного університету, що підтверджується повідомленням Форми №Н-1.10 від 07.08.2019 року (а.с. 15).

Відповідно до п.6 Договору №562 про надання освітніх послуг фізичній особі, укладеного т.в.о. ректора ОНМУ та ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 168240 грн. на п`ять років, а вартість навчання за 1 курс становить 31310 грн. (а.с. 13-14).

Згідно квитанції №20177005 від 09.08.2019 року ОСОБА_5 оплачено за навчання ОСОБА_3 за 1 курс 1 семестр 15655 грн. (а.с. 12).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання, у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2019 року і до закінчення навчання, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив із того, що повнолітня донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно потреби ОСОБА_3 у зв`язку із продовженням навчання матеріальної допомоги, проте, не може у повному обсязі погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з огляду на наступне.

СК України передбачено принцип рівності права та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За правилами ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом ст.ст.191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахування обставин, зазначених у ст.182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу (ч.1 ст. 200 СК України).

Відповідно до вимог ч.1-3 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Також судом підставно враховано повну зайнятість ОСОБА_3 на навчанні, що позбавляє її можливості отримувати самостійний заробіток, матеріальне становище сторін, не можливість надання повного утримання позивачем та повнолітнім сином, наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відсутність доказів про поганий стан здоров`я позивача та відповідача, наявність рішення суду, яким вже було встановлено співвідношення між майновим станом відповідача та його можливістю сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Однак, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що ОСОБА_1 перебував у рейсі за посередництва ТОВ «ЕПСІЛОН МЕРІТАЙМ СЕРВІСЕЗ ЛТД» на підставі контракту про працевлаштування від 18.05.2019 року із компанією White Sea Navigation S.A. на судні ILIA (а.с. 35).

Дані обставини знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, згідно листа на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року про витребування від ТОВ «ЕПСІЛОН МЕРІТАЙМ СЕРВІСЕЗ ЛТД» інформації та документів стосовно ОСОБА_1 , останні направили на адресу суду копію індивідуального трудового договору моряка згідно якого ОСОБА_1 був працевлаштований на посаду капітана на судно ILIA з 18.05.2019 року по 18.11.2019 року з загальною заробітною платою 8700 доларів США (а.с. 103-111).

Виходячи із вказаної довідки про отримані доходи відповідача ОСОБА_1 в 2019 році, слід дійти висновку, що його середній дохід в місяць за 2019 рік склав 115 710 грн.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що за 6 місяців відповідач ОСОБА_1 отримав дохід у загальній сумі 8700 доларів США за місяць, що в середньому за рік складає 4350 доларів США в місяць. Враховуючи курс долара США по відношенню до гривні станом на 12.06.2020 року, який склав 26,5999 грн. за 1 долар США, щомісячний дохід відповідача ОСОБА_1 в 2019 році склав 115 710 грн.

Також слід врахувати, що відповідач ОСОБА_1 сплачує на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по 10 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, на підставі постанови Одеського апеляційного суду Одеської області від 14.05.2019 року.

Крім того, вищевказаною постановою Одеського апеляційного суду також було стягнуто аліменти на утримання на той час неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 10 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а також на утримання повнолітнього сина сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 , на період його навчання, по 5000 грн. щомісячно.

Як було вказано вище, зазначене судове рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін постановою Верховного Суду від 23.12.2019 року (а.с.123-126).

Таким чином, у вказаний період часу відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання 3-х дітей у загальній сумі по 25 000 щомісячно, тобто на утримання неповнолітніх дітей по 10 000 грн. і на утримання повнолітнього сина на період його навчання по 5 000 грн. щомісячно, з чим погодився Верховний Суд.

На даний час відповідач ОСОБА_1 сплачує аліменти лише на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по 10 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, на підставі постанови Одеського апеляційного суду Одеської області від 14.05.2019 року.

Проте, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати також повнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, про що детально вказано вище.

Враховуючи, що Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду про те, що відповідач ОСОБА_1 має утримувати своїх неповнолітніх дітей, шляхом сплати на їх утримання аліментів у сумі по 10 000 грн. щомісячно, а також утримувати свою повнолітню дитину на період навчання щомісячно по 5 000 грн., колегія суддів дійшла висновку про те, що з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 7 500 грн. щомісячно, на період її навчання.

При цьому , колегія суддів враховує, що відповідач ОСОБА_1 вже не сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , оскільки останньому 31.07.2019 року вже виповнилось 23 роки, а тому із вказаного часу дохід відповідача збільшився на 10 000 грн. Даних про зменшення суми доходу відповідача матеріали справи не містять, а тому сплата аліментів на утримання двох дітей у загальній сумі 17 500 грн. не поставить його у скрутне матеріальне становище.

З цих підстав, вимоги заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання в розмірі 1/5 частини його доходів, є безпідставними і не підтверджуються матеріалами справи, а також спростовуються вимогами чинного законодавства України щодо необхідності стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 протягом 2019 року перебував на біржі з працевлаштування і не працював, не заслуговують на увагу, оскільки факт приховання реального доходу відповідача в 2019 році і перебування його за кордоном 6 місяців, знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, а тому колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів заявника апеляційної скарги про недостатність його доходів для утримання своєї дитини.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 про те, що на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 18500 грн., то вони є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами.

При цьому колегія суддів зазначає, що вказані аліменти мають стягуватись не на утримання позивачки та колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до закінчення нею навчання в Одеському національному медичному університеті на денній формі навчання стоматологічного факультету, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, як того вимагає ст. 199 СК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ення, та збільшити їх з 5000 грн. до 7500 грн. щомісячно.

В решті рішення слід залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити, збільшивши суму аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися з 5000 грн. до 7500 грн. щомісячно. В решті рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05 лютого 2020 року змінити, в частині розміру суми аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, з 5000 грн. (п`яти тисяч гривень) до 7500 грн. (семи тисяч п`ятсот гривень).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра