Справа № 428/7542/19
Провадження №2/428/509/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, мотивуючи вимоги тим, що 10.11.2006р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання. Відповідно до умов даного договору позивач передала у власність відповідачу 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 , будучу набувачем майна, зобов`язалася надати позивачу ОСОБА_1 забезпечення житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваних 39/100 частках квартири, харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом. Щомісячне утримання сторонами було встановлено у розмірі 50грн. Проте, з моменту укладення договору відповідач ОСОБА_3 повністю ігнорує їх домовленість не виконуючи жодного зі своїх обов`язків, згідно умов договору. На вимогу позивача оформити розірвання договору довічного утримання, відповідач ОСОБА_3 відповіла категоричною відмовою. Тому, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 10.11.2006р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Шевченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2461.

12.11.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив (заперечення) ОСОБА_3 на позовну заяву, який мотивовано тим, що ОСОБА_5 самостійно та в повному обсязі сплачуються комунальні послуги по кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КПЖ «Світанок» та довідкою про відсутність заборгованості по газопостачанню. Вказана обставина підтверджує той факт, що відповідачем забезпечуються належні умови проживання позивача в квартирі, так як є вода, газ, опалення. Позивачу створені та забезпечуються належні умови проживання, так в її кімнаті встановлені нові двері, пластикове вікно, є необхідні меблі та телевізор. В кімнаті чисто та прибрано. Необхідними речами, одягом, продуктами харчування, ліками позивач забезпечується. Протягом 13 років позивач претензій не мала, чому наразі виникла така ситуація не знає. На утримання та догляд ОСОБА_1 витрачається більше ніж 50грн. на місяць. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, додатково суду пояснила, що у 2006 році вона уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 , вважала, що за нею будуть доглядати. Проте, ОСОБА_3 з моменту укладення договору повністю ігнорує їх домовленість. До 2017р. вона поралася сама, але потім їй стало гірше, їй стало важко себе утримувати. ОСОБА_3 їй постійно у допомозі відмовляє, каже, що їй ніколи, не доглядає за нею. Зазначила, що вона хоче до будинку престарілих, але не може до нього влаштуватися, так як між нею та ОСОБА_3 укладений договір довічного утримання. Вона потребує сторонньої допомоги, ОСОБА_3 ніякої допомоги не надає, розмовляє з нею грубо.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У вступному слові пояснив, що 10.11.2006р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання. Відповідно до умов даного договору позивач передала у власність відповідачу 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 , будучу набувачем майна, зобов`язалася надати позивачу ОСОБА_1 забезпечення житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваних 39/100 частках квартири, харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом. Але, з моменту укладення договору відповідач ОСОБА_3 не виконує своїх обов`язків, не надає будь-якої допомоги позивачу, нічим ОСОБА_1 не забезпечує, все необхідне, позивач вимушена купувати за власний кошт, просити про це своїх знайомих.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, додатково пояснила, що вона забезпечувала ОСОБА_1 всім необхідним, все про що її просила ОСОБА_1 вона виконувала, купувала ліки, робила їй уколи.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування позовних вимог. Зазначив, що відповідачем ОСОБА_5 самостійно та в повному обсязі сплачуються комунальні послуги по спірній квартирі, що підтверджується довідкою з КПЖ «Світанок». Вказане підтверджує той факт, що відповідачем забезпечуються належні умови проживання позивача в квартирі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 з 1971р. Їй відомо, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладений договір довічного утримання. ОСОБА_3 не виконує своїх обов`язків, не забезпечує ОСОБА_1 харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом. Відповідач ОСОБА_3 не дозволяє ОСОБА_1 вийти до кухні, користуватися газовою піччю, бо та їй заважає, позивач неодноразово втікала від ОСОБА_3 до неї. Вона кожного дня спілкується з позивачкою телефоном, один, два рази на місяць відвідує її, одяг ОСОБА_1 прала вона. Вона жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_3 надавала будь-яку допомогу ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_1 були необхідні ліки чи продукти харчування вона їй їх купувала за кошти позивача. ОСОБА_1 готує їжу собі сама.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_1 сама запропонувала його дружині за нею доглядати та укласти договір довічного утримання. Вони зробили ремонт, а в кімнаті де проживає ОСОБА_1 зробили заміну вікон. Вони забезпечували її всім необхідним за її проханням, викликали їй швидку, купували продукти харчування, за необхідності його дружина прала її речі. Грошову допомогу дружина надавала їй регулярно двічі, тричі на місяць (приблизно по 100-150грн. на раз).

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які склалися між сторонами, випливають із договору довічного утримання та мають регулюватися положеннями глави 57 ЦК України.

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч.1 ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.748ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

З матеріалів справи видно, що 10.11.2006р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання (догляду), який зареєстровано в реєстрі за №2469, та посвідчено державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Шевченко О.В.

Згідно умов даного договору, ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_3 належні їй на праві приватної власності 39/100 часток квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 зобов`язується матеріально довічно забезпечувати та утримувати ОСОБА_1 Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваних 39/100 частках квартири, забезпечення відчужувача харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом.

Позивачем умови договору довічного утримання виконані у повному обсязі. Разом з цим, як зазначає позивач, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не виконувала жодного зі своїх обов`язків, що змусило позивача ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно із ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу ч.ч. 2.3 ст.653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду жодного належного доказу, щодо виконання нею умов договору довічного утримання від 10.11.2006р., а саме забезпечення ОСОБА_1 харчуванням, одягом, необхідною допомогою та доглядом. Крім того, щодо матеріального забезпечення, яке нею щомісячно мало надаватись позивачу та складало 50 (п`ятдесят) гривень. Надані відповідачем ОСОБА_3 довідки з КПЖ «Світанок» №918 від 19.08.2019р., згідно якої борг по кв.платі за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.08.2019р. складає 178,12грн., та №2082, про те, що заборгованість за користування природнім газом станом на 01.08.2019р. складає 149,97грн., суд не може взяти до уваги, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_7 про виконання умов договору довічного утримання, оскільки він є чоловіком відповідачки і має зацікавленість при вирішенні зазначеного позову.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази належного виконання відповідачем своїх обов`язків.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволені, позивача було звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із чим судові витрати у розмірі 768,40грн. відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 10.11.2006р. між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ід.н. НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), посвідчений державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Шевченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2468.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40грн..

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя