Провадження № 2/761/3578/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні зали суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язати вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2), Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа), у якій позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , а також зобов`язати відповідача 3 зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2015 року позивачем було отримано ордер про право зайняття службового житлового приміщення у складі трьох осіб - квартири АДРЕСА_1 . Позивач разом із сім`єю вселився до вказаної квартири, де проживає там і на даний час, сплачує комунальні послуги. Після заселення у зазначену квартиру позивач з`ясував, що у ній зареєстровані відповідачі 1, 2, які фактично за вказаною адресою ніколи не проживали. Також позивач дізнався, що ще у червні 2014 року квартира незаконно відчужена ОСОБА_4 іншій особі - ОСОБА_5 , а реєстрація проживання відповідачів 1, 2 проведена без згоди дійсного власника.Реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі, що надана позивачу як службове житло, порушує права ОСОБА_1 .Вказані обставини змушують останнього звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача 3 зазначила, що Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації не порушував прав позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі 1, 2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, про що свідчать матеріали справи.

Представник відповідача 3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданому відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності, ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів та відповідно до вимог закону.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без участі представника, у якій останній також просить ухвалити рішення з врахуванням інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 .

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності(ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 03.02.2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи.

Протокольною ухвалою суду від 04.06.2020 року ухвалено допитати в якості свідка ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду даної справи встановлено наступні обставини.

Як встановлено постановою Київського апеляційного суду від 23.04.2019 року у справі №761/44869/17 (а.с. 25-30), рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2013 частково задоволено позов Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , Головного управління юстиції у м. Києві та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_6 . Першою Київською державною нотаріальною конторою 17.04.2009 на спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Цим рішенням встановлено, що заповіт на спірну квартиру не засвідчувався у встановленому законом порядку та є нікчемним. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2013, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2013 рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29.07.2009 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , визнано цю квартиру відумерлою спадщиною, витребувано майно у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та передано спірну квартиру у комунальну власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2013 в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишене без змін.

27.04.2014 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 661 спірну квартиру зарахована до комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та передано до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

На підставі договору купівлі - продажу 14.06.2014 ОСОБА_4 відчужила спірну квартиру ОСОБА_5 .

На підставі розпоряджень Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.03.2015 № 143 та від 09.04.2015 за № 201 видано ордер № 5104 від 15.05.2015 на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_1 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 надав суду пояснення, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кв. АДРЕСА_1 ніколи не проживали, з моменту видачі йому ордеру у зазначеній квартирі проживає ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю.

Як вбачається із листа Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.10.2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вищевказаною адресою з 12.07.2014 року (а.с. 37).

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідачів 1,2 у вказаній квартирі.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно із ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами,наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому (п.9 Постанови).

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Як встановлено в судовому засіданні, реєстрація місця проживання відповідачів 1, 2 проведена без згоди дійсного власника - територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не являються членами сім`ї ОСОБА_1 , якому надано право на зайняття службового житла, вказані відповідачі не є особами, яким надано право користуватись службовим житлом на підставі ордеру №5104 нарівні з позивачем, їх реєстрації у квартирі, що надана ОСОБА_1 як службове житло порушує права останнього, а тому, вимога про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Між тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної заяви в частині зобов`язати відповідача 3 зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Отже, суд не вбачає законних підстав для зобов`язання відповідача 3 зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в розумінні норм статті 4 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, а наявність вказаного рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів 1, 2 в цій квартирі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 64, 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави кошти судового збору в сумі - 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, , адреса: м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 24.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2020 року