ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Харків

Справа № 645/1429/19

Провадження № 22-ц/818/1741/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник відповідача: Полетаєва Тетяна Юріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за депозитом, з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника Полетаєвої Тетяни Юріївни, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року, постановлене у складі судді Шарка О.П., в залі суду в м. Харкові,

встановив :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просила суд стягнути заборгованість за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17.12.2014 року у розмірі 12000 доларів США, а також три процентів річних від простроченої суми за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17.12.2014 року у розмірі 37912,38 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 17 грудня 2014 року було укладено договір № 003-20440-171214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США з ПАТ «Дельта Банк», предметом якого є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту в доларах США на строк три місяці, з дня укладання договору, зі сплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Процентна ставка становить 5,5 % річних. Строк договору по 17 березня 2015 року, сума вкладу складає 12 000 доларів США. Розмір депозитного вкладу та процентів за період дії договору з 17.12.2014 року до 17.03.2015 року становить 12 000 + 5,5% річних, а саме: 12 000+12 000*0,055/4 = 12 165 доларів США. Відсотки за три місяці вкладу складають: 165 доларів США. Станом на сьогоднішній день ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не повернув вказані вище депозитні вклади та усіляко ігнорує звернення позивача про повернення грошових коштів відповідно до договору №003- 20440-171214 від 17.12.2014 року. Також позивач просила стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17.12.2014 року у розмірі 37912 грн. 38 коп. 3% / 365 днів * 1459 днів прострочки (з 17.03.2015 року по 15.03.2019 року) = 11.99% Курс НБУ на 13.03.2019 року = 26,35 грн за 1 долар США 12 000 доларів США * 26,35 грн = 316 200 грн. 316 200,00 грн * 11,99%/100 = 37 912,38 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 12 000 доларів США у якості стягнення суми вкладу за договором банківського вкладу №003-14 від 17.12.2014 року. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 37912,38 грн. у якості стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17 грудня 2014 року.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2020 року стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3541,12 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник ПАТ «Дельта Банк» вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що судом не з`ясовані обставини отримання позивачем гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через «Укрексімбанк» в сумі 200 000 грн. Зокрема, 11.07.2015 року позивачу були виплачені кошти в сумі 186 250, 44 грн. за договором № 003-20440-171214 від 17.12.2014 року. Зазначає, що судом не з`ясовані обставини подання позивачем кредиторської вимоги в розмірі 108496,96 грн., яка визнана банком в повному обсязі та включена до 4 черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». Зокрема акцептовано кредиторські вимоги за договором № 003-20440-171214 від 17.12.2014 року в сумі 108 110,33 грн. (107 209,83 грн. та 900,50 грн.) та включено до 4 черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «дельта Банк». Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Вказує, що будь-якого спору щодо розміру акцептованих вимог кредитора ОСОБА_1 немає. Погашення банком вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі відбувається виключно в порядку, встановленому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наголошує, що розпочата процедура ліквідації банківської установи, унеможливлює обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача депозитних коштів, оскільки порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положення ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отримані під час виконання ліквідаційної процедури кошти, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості і задоволення вимог кредиторів банку поза її межами законом не передбачено.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга представника АТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №003-20440-171214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США , предметом якого є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту в доларах США на строк три місяці, з дня укладання договору, зі сплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Процентна ставка становить 5,5 % річних. Строк договору до 17 березня 2015 року, сума вкладу складає 12 000,00 доларів США. Розмір депозитного вкладу та процентів за період дії договору з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року становить 12 000,00 + 5,5% річних, а саме: 12 000,00 + 12 000,00 * 0,055/4 = 12 165 доларів США. Відсотки за три місяці вкладу складають: 165 доларів США.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В.

Постановою Національного Банку України №664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПAT «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. У відповідності до вказаного рішення уповноваженою особою Фонду призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, НБУ, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону, згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною другою статті 26 Закону передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Отже, Закон № 4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно довідки про виплати гарантованої суми відшкодування коштів, ОСОБА_1 виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» у сумі 200 000 грн.

17.06.2015 року були виплачені кошти ОСОБА_1 в сумі 13 749,57 грн. за договором № 002-20631-160114 від 16.01.2014 року 2 474,73 грн.; за договором 010-20547-061213 від 06.12.2013 року 5 789,26 грн.; за договором № 009-20547-020913 від 02.09.2013 року 5 485, 58 грн. та 11.07.2015 року були виплачені кошти в сумі 186 250, 44 грн. за договором 003-20440-171214 від 17.12.2014 року (а.с. 29-30).

На залишок коштів за вкладами позивач подала кредиторську вимогу, яка банком в повному обсязі визнана та включена до 4 черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк».

Відповідно до витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» акцептована сума 108 496,96 грн.

Звертаючись до суду, позивач просила стягнути заборгованість за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17.12.2014 року у розмірі 12000 доларів США, а також три процентів річних від простроченої суми за договором банківського вкладу №003-20440-171214 від 17.12.2014 року у розмірі 37912,38 грн.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Так, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017року у справі № 490/4542/15-ц (провадження № 6-1809цс16).

Позивач не заявляла позовних вимог щодо захисту права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах гранічного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Оскільки з 02 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» розпочата процедура ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім того, такі дії можуть призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів, визначених у статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі представника Полетаєвої Тетяни Юріївни задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за депозитом відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна