РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складi:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарi Поліщук К.Г.,

за участю представників позивача Богданович В.В., Короткіна І.В.,

відповідача ОСОБА_1

адвоката Алексеєва С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районного суду м. Житомир цивільну справу за позовом Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Відділу державної ресторації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда Віталія Юрійовича, Житомирської міської ради, приватного нотаріуса Житомирського міського аріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа - ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, визнанім недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, записів про право власності, рішення комісії по земельних спорах, рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда Віталія Юрійовича, Житомирської міської ради, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа - ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, записів про право власності, рішення комісії по земельних спорах, рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що Компанія «Венсімарс Менеджмент Лімітед» (надалі - «Компанія») є власником земельних ділянок загальною площею 0,0240 га. та 0,0246 га. по АДРЕСА_1 , які вона придбала за договорами купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2007 р. № 2479866 та від 10.08.2007 р. № 2276269 (надалі - «Земельні ділянки»), що підтверджується договорами купівлі-продажу. 21.06.2019 р., представник Компанії, приймаючи участь у засідання міської комісії по земельним спорам Житомирської міської ради, дізнався, що на місці розташування Земельних ділянок в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, які належать Компанії, зареєстрований житловий будинок громадянки ОСОБА_1 , який належить їй на праві власності та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (надалі «Будинок») , що підтверджується витягом від 24.06.2019 р. з державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В подальшому з`ясувалося, що ОСОБА_1 придбала цей Будинок частинами у гр. ОСОБА_3 , право власності якого було зареєстровано (вперше) 26.10.2018 році Державним реєстратором Гербедою В.Ю. за неіснуючою адресою - АДРЕСА_2 , при цьому самого житлового Будинку в натурі (на місцевості) не має, що також підтверджується листами Департаменту містобудування та земельних відносин від 17.07.2019 року та ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 26.07.2019 р. та 12.08.2019 р. ОСОБА_3 08.11.2018 р. продав неіснуючий в натурі Будинок ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу № 1760 та № 1761, нотаріально посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що підтверджується договорами купівлі-продажу частин житлового будинку а через два тижні після укладення вказаних договорів (приблизно 22.11.2018 р.) ОСОБА_3 , помер

З метою приватизації земельної ділянки під неіснуючим Будинком ОСОБА_1 звернулась до Житомирської міської ради із заявою про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що підтверджується її заявою, оригінал якої знаходиться в Житомирський міський раді (Компанією поданий запит про надання копій заяви та доданих неї матеріалів до міської ради, відповідь буде надана до суду після її отримання).

Рішенням № 1322 від 18.12.2018 р. Житомирська міська рада надала згоду ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 замовила у ФОП ОСОБА_2 розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі на місцевості (надалі - «Технічна документація»)

В Технічній документації у межі земельної ділянки площею 0,1 га., яку пропонується передати ОСОБА_1 у власність для обслуговування неіснуючого житлового Будинку, неправомірно включено частину (близько 0,02 га.) належних Компанії Земельних ділянок, а також абрисів в державних актах на право приватної власності на землю та технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_3 .

За заявою ОСОБА_1 від 07.05.2019 р. спір щодо меж земельних ділянок передано до міської комісії по земельних спорах Житомирської міської ради,

Компанія надала комісії по вирішенню земельних спорів докази відсутності житлового будинку за вказаною адресою, підтвердження прав власності на земельні ділянки Компанії, які частково знаходяться в межах земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 , пояснення та технічний паспорт на житлові будинки Компанії, з проханням не погоджувати межі ділянки, оскільки вони порушують права та законні інтереси Компанії

Незважаючи на наявність достатніх доказів того, що будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не існує, і така адреса ніколи жодному будинку не присвоювалася, а також неправомірного включення частини Земельних ділянок до складу земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 , Житомирська міська рада на засіданні міської комісії по вирішенню земельних спорів не визнала права Компанії на Земельні ділянки з посиланням на те, що Земельні ділянки Компанії не внесені до Державного земельного кадастру, відсутні в державному реєстрі прав на нерухоме майно, та погодила визначені межі земельної ділянки ОСОБА_1 без зауважень у рішенні від 07.08.2019 р.

Відповідно до Положення про міську комісію по вирішенню земельних спорів, затвердженого рішенням міської ради від 18.06.2014р. за №719, її рішення є підставою для формування земельної ділянки, встановлення її меж та присвоєння кадастрового номера.

На думку позивача, дозволивши розробляти ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а згодом погодивши ОСОБА_1 межі земельної ділянки, до складу якої входить частина Земельних ділянок, що на праві приватної власності належать Компанії, Житомирська міська рада перевищила свої повноваження та підтвердила, що не визнає право власності Компанії на Земельні ділянки. При цьому ОСОБА_1 також не визнає та оспорює право власності Компанії та спільно із місцевою радою продовжує неправомірно оформлювати земельну ділянку з метою отримання її у свою власність.

В судовому засіданні представники компанії наполягали на задоволені позовних вимог, обгрнутовуючи їх наданими суду доказами.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Алексеєв С.М. заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник Житомирської міської ради надіслав до суду заперечення на позов зі змісту якого свідчить, що данна державна установа заперечує проти задоволення позовних вимог та просив розглядати справи без участі представника. (Т. 2 а. с. 7-9).

Державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда В.Ю. надіслав до суду листа в якому просив розгядати позов без його участі. (Т. 2 а. с. 88).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надіслав до суду листа в якому просив розгядати позов без його участі. (Т. 2 а. с. 97-102).

Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С. про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, не надав будь яких пояснень.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено.

Згідно договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2007 р. № 2479866 та від 10.08.2007 р. № 2276269, Витягів з Державного реєстру правочинів, Державних актів на право приватної власності на землю, Компанія «Венсімарс Менеджмент Лімітед» (надалі - «Компанія») є власником земельних ділянок загальною площею 0,0240 га. та 0,0246 га. по АДРЕСА_1 , які вона придбала у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_7 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_8 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ). (Т. 1 а. с. 11-31).

Згідно договорів купівлі-продажу частини житлового будинку № 1760 та № 1761 від 08 листопада 2018 р., нотаріально посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 » продав а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 купила Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_2. (Т. 1 а. с. 36-42).

З метою приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 звернулась до Житомирської міської ради із заявою про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що підтверджується її заявою та відповідним документами. (Т. 1 а. с. 45-80).

Рішенням № 1322 від 18.12.2018 р. Житомирська міська рада надала згоду ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією рішення. (Т. 1 а. с. 81-83).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 замовила у ФОП ОСОБА_2 розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі на місцевості.

При цьому суд звертає увагу, що в технічній документації у межі земельної ділянки площею 0,1 га., яку пропонується передати ОСОБА_1 у власність для обслуговування неіснуючого житлового Будинку, неправомірно включено частину (близько 0,02 га.) належних Компанії Земельних ділянок, що підтверджується порівнянням абрису земельних ділянок на топографічних матеріалах (Т. 1 а. с. 44-50), а також абрисів в державних актах на право приватної власності на землю (Т. 1 а. с. 28-31) та технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_3 (Т 1 а. с. 51-60).

За заявою ОСОБА_1 від 07.05.2019 р. спір щодо меж земельних ділянок передано до міської комісії по земельних спорах Житомирської міської ради, що підтверджується повідомленням про розгляд заяви від 13.06.2019 р. При цьому Компанія надала комісії по вирішенню земельних спорів докази відсутності житлового будинку за вказаною адресою, підтвердження прав власності на земельні ділянки Компанії, які частково знаходяться у межах земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 пояснення та технічний паспорт на житлові будинки Компанії, з проханням не погоджувати межі ділянки, оскільки вони порушують права та законні інтереси Компанії. (Т. 1 а. с. 43, 112-114).

Незважаючи на наявність достатніх доказів того, що будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не існує, і така адреса ніколи жодному будинку не присвоювалася, а також неправомірного включення частини Земельних ділянок до складу земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 , Житомирська міська рада на засіданні міської комісії по вирішенню земельних спорів не визнала права Компанії на Земельні ділянки з посиланням на те, що Земельні ділянки Компанії не внесені до Державного земельного кадастру, відсутні в державному реєстрі прав на нерухоме майно, та погодила визначені межі земельної ділянки ОСОБА_1 без зауважень у рішенні від 07.08.2019 р. (Т. 1 а. с. 80).

Суд звертає увагу, що відповідно до Положення про міську комісію по вирішенню земельних спорів, затвердженого рішенням міської ради від 18.06.2014 р. за № 719, її рішення є підставою для формування земельної ділянки, встановлення її меж та присвоєння кадастрового номера. (Т.1 а. с. 103-111)

Суд, вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності Компанії на земельну ділянку площею 0,0240 га та площею 0,0246 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 наступні.

Компанія є власником житлового будинку площею 186,7 кв. м. по АДРЕСА_3 , який вона разом з приналежними до нього господарськими будівлями (сараї «Б», «В», «Г») придбала за договорами купівлі-продажу від 27.02.2008 р. № 2721596, від 09.11.2007р. № 2479866, від 10.08.2007р. № 2276269, від 12.10.2007р. № 2414272, від 21.06.2019 р. № 4979 (Копії договорів купівлі-продажу від 27.02.200 р. № 2721596, від 09.11.2007 р. № 2479866, від 10.08.2007 р. № 2276269, від 12.10.2007 р. № 2414272, від 21.06.2019 р. № 4979 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2019 р. №175836539) (Т. 1 а. с. 11-31).

Одночасно із частками в житловому будинку по АДРЕСА_3 , Компанія придбала за договорами купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2007 р. № 2479866 та від 10.08.2007 р. № 2276269 наступні земельні ділянки під вказаним житловим будинком та його господарськими будівлями (надалі - «Земельні ділянки»): земельну ділянку площею 0,0240 га, яка належала попередньому власнику - ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045888 від 06.09.1995р. (Копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045888 від 06.09.1995р. та довідки про зміну прізвища попередньою власницею землі; оригінал доказу знаходиться в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Лубякової Г.М.). (Т. 1 а. с. 28-29); земельну ділянку площею 0,0246 га, яка належала попередньому власнику ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045887 від 06.09.1995 р. (Копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045887 від 06.09.1995 р.; оригінал доказу знаходиться в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Лубякової Г.М.). (Т.1 а. с. 30-31).

Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на дату придбання Земельних ділянок) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Таким чином, вказані Земельні ділянки знаходяться у приватній власності та до Компанії перейшло право власності на Земельні ділянки на підставі укладених угод.

Вказані Земельні ділянки не були свого часу внесені до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру, оскільки між останнім співвласником житлового будинку та Компанією існували деякі суперечки щодо порядку користування приміщеннями, та співвласник відмовлявся підписувати протокол про погодження меж ділянок, який був необхідний для оформлення технічної документації на землю для отримання кадастрового номеру. На даний час Компанія придбала всі частини будинку, що підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 31.07.2019 р., та має можливість та намір підготувати необхідні документи та зареєструвати право власності на Земельні ділянки в державному реєстрі прав на нерухоме майно. (Т. 1 а. с. 26-27).

Відсутнісь реєстрації земельної ділянки у державному реєстрі прав на нерухоме майно не позбавляє власника права власності та права на реєстрацію цих прав. Велика Палата Верховного Суду у Постанові Верховного Суду від 20.03.2019 р. №514/1571/14-ц зазначила що «…при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 12 жовтня 2016 р. у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 р. у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них.».

Аналогічна правова позиція викладена і в Постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 року №509/4341/16-ц.

Таким чином, суд вважає що Компанія, в силу ч.1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на дату придбання Земельних ділянок), є власником Земельних ділянок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Відповідно до листа ВСУ від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України»: «Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі».

Належність та законність такого способу захисту як визнання права власності на земельні ділянки, право власності на які набуте позивачем згідно ст. 120 ЗК України, але не зареєстроване, підтверджує численна судова практика Верховного Суду та Верховного суду України, наприклад, Постанова Верховного Суду від 14.03.2018 р. №359/2801/15-ц, Постанова Верховного Суду від 12 жовтня 2016 р. у справі № 6-2225цс16 та ін.

Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Гербеди В.Ю. від 26.10.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 28578126 про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ., судом встановлено.

Рішення державного реєстратора Гербеди В.Ю. від 26.10.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , є протиправним виходячи з наступного.

Будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не існує в натурі і не існувало на момент реєстрації, вказана адреса жодному будинку не присвоювалася, а технічний паспорт на Будинок виготовлено шляхом обману та без проведення обов`язкового обстеження вказаного Будинку, що підтверджується наступними доказами: листом Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 17.07.2019 р. № 3417/13 підтверджує, що адреса « АДРЕСА_2 не присвоювалася жодному житловому будинку. (Т. 1 а. с. 32);

листом ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 26.06.2019 р. № 88 та від 12.08.2019 р. № 95, якими підтверджується, що технічний паспорт на Будинок складено внаслідок введення в оману директора ТОВ «Житомирземпроект», якому під виглядом житлового будинку по АДРЕСА_2 , показали руїни нежитлових будівель по АДРЕСА_3 , що належать Компанії «Венсімарс Менджмент Лімітед», а також повідомили неіснуючу адресу (Копії листів ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 26.06.2019 р. № 88 та від 12.08.2019 р. № 95. (Т. 1 а. с. 33-34).

В порушення п. 3.1, 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду №127 від 24.05.2001 р. (в чинній станом на 24.10.2019 р. редакції) при складенні вищезазначеного технічного паспорту не проводилися обстеження, обміри об`єкта інвентаризації та інші обов`язкові роботи, без яких складення технічного паспорта не допускається Реєстрація нерухомого майна, якого не існує в натурі, є прямим порушенням ст. ст. 179, 182 ЦК України, ст. 2, ч.1 ст. 5 та п.1 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В порушення п. п. 2 п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, та п.3 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор провів реєстрацію Будинку за відсутності документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (такий документ неможливо було подати, оскільки адреса: АДРЕСА_2 , як уже зазначалось, ніколи не присвоювалася жодному з будинків).

Суд вважає, що рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на неіснуючий будинок не лише прийняте з порушенням перелічених вище норм законодавства, але й порушує набуте згідно ст. 120 ЗК України право власності Компанії на Земельні ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку по АДРЕСА_3 , та законний майновий інтерес Компанії як власника Земельних ділянок на реєстрацію цього права, оскільки: зазначене рішення прийняте виключно з метою неправомірного заволодіння вказаною в Технічній документації земельною ділянкою площею 0,1 га. під неіснуючим в натурі Будинком , частина з якої (близько 0,02 га) входить до складу Земельних ділянок Компанії; зазначене рішення було підставою для подальшого незаконного відчуження неіснуючого Будинку ОСОБА_1 , розроблення Технічної документації та погодження меж спірної земельної ділянки, внаслідок чого Компанія позбавляється права власності на частину Земельних ділянок (вказане детально обґрунтовано в розділі VI позовної заяви).

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Той факт, що скасування незаконної реєстрації та запису про право власності на неіснуючий будинок, право власності на який зареєстровано з метою неправомірного заволодіння земельною ділянкою, є належним та допустимим способом захисту прав власника (користувача) такої ділянки, підтверджує і судова практика в аналогічних спорах, зокрема, Постанова Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 р. у справі № 914/2350/17, Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 р. у справі №522/23616/17.

Окрім цього, Постанова Верховного Суду від 22.07.2019 р. у справі №552/3107/16-ц підтверджує, що реєстратор права власності виступає співвідповідачем у справах про незаконну реєстрацію права власності, а сама по собі смерть особи, на користь якої здійснено незаконну реєстраційну дію, не є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування незаконної реєстраційної дії.

Суд вважає, що рішення державного реєстратора Гербеди В.Ю. від 26.10.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок є протиправним і порушує права (законні інтереси) Компанії, таке рішення відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу № 1760 та № 1761, нотаріально посвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., позовних вимог про скасування рішення приватного нотаріуса Горай О.С. за № 43938495 від 08.11.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , рішення приватного нотаріуса Горай О.С. за № 43936848 від 08.11.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , а також про скасування запису № 28817732 від 08.11.2018 р. про право власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та запису № 28816556 від 08.11.2018 р. про право власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , судом встановлено.

Неіснуючий в натурі будинок ОСОБА_3 08.11.2018 р. продав ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу № 1760 та № 1761, нотаріально посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (Т. 1 а. с. 36-42).

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Оскільки ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 Будинок, якого на момент продажу не існувало в натурі, що унеможливлює передачу Будинку у власність покупцю, оспорювані договори згідно ч.1 ст. 234 ЦК України є фіктивними.

Додатковими доказами фіктивності оспорюваних договорів є наступні: як вбачається із преамбули оспорюваних договорів, на момент укладення вказаних договорів ОСОБА_3 був тимчасово зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (БО «Міський центр обліку бездомних осіб»), тобто, був бездомним; розрахунки за оспорюваними договорами сторони домовились провести готівкою, що є грубим порушенням п. 7 Р. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ від 29.12.2017 р. №148, та унеможливлює перевірку реальності розрахунків за вказаними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 18 липня 2018 р. № 910/24346/16, а також листі ВСУ від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» на підставі ст.ст. 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оспорювані договори порушують право власності Компанії на Земельні ділянки та законний майновий інтерес Компанії на реєстрацію цього права, оскільки: зазначені правочини укладені виключно з метою неправомірного заволодіння вказаною в Технічній документації земельною ділянкою площею 0,1 га під неіснуючим в натурі будинком, частина з якої (близько 0,02 га) входить до складу Земельних ділянок Компанії; зазначені правочини є підставою для реєстрації права власності на неіснуючий будинок за ОСОБА_1 , розроблення Технічної документації та погодження меж спірної земельної ділянки, внаслідок чого Компанія позбавляється права власності на частину земельних ділянок.

Оскільки Оспорювані договори порушують вищезазначені права та законні інтереси Компанії, є всі передбачені ст.ст. 203, 215, 216, 234 ЦК України підстави для визнання Оспорюваних договорів недійсними.

Виходячи із змісту ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнання недійсними оспорюваних правочинів, на підставі яких за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на неіснуючий Будинок , створює необхідність скасування рішення приватного нотаріуса Горай О.С. за №43938495 від 08.11.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , рішення приватного нотаріуса Горай О.С. за № 43936848 від 08.11.2018 р., який діяв як державний реєстратор, про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , скасування запису № 28817732 від 08.11.2018 р. про право власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , скасування запису № 28816556 від 08.11.2018 р. про право власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Той факт, що визнання недійсними правочинів про продаж неіснуючого будинку, скасування незаконної реєстрації та запису про право власності на неіснуючий будинок, право власності на який зареєстровано з метою неправомірного заволодіння земельною ділянкою, є належним та допустимим способом захисту прав власника (користувача) такої ділянки, підтверджує і судова практика в аналогічних спорах, зокрема Постанова Західного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 р. у справі № 914/2350/17, Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 р. у справі № 522/23616/17.

Щодо позовних вимог про скасування Рішення № 1322 від 18.12.2018 р. Житомирської міської ради в частині надання згоди ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 судом встановлено.

ОСОБА_1 09.11.2018 р. звернулася до Житомирської міської ради із клопотанням про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 118 ЗК, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, в якому зазначають цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Із диспозиції ч.7 ст.118 ЗК України випливає, що орган місцевого самоврядування при отриманні вищезазначеного клопотання та доданих до нього матеріалів повинен перевірити відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки державні акти на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045888 від 06.09.1995 р. та серії І - ЖТ №045887 від 06.09.1995 р. видані за рішенням виконкому міської Ради народних депутатів м. Житомира, Житомирська міська рада достеменно знала, що Земельні ділянки є приватною власністю та із наданих ОСОБА_1 графічних матеріалів могла і зобов`язана була встановити, що ОСОБА_1 вимагає виділення не лише комунальної землі, а й частини приватних Земельних ділянок.

Незважаючи на це, Житомирська міська рада в порушення ч.1 ст.122 ЗК України, п. 30 ч. 1 ст. 26 закону України «Про місцеве самоврядування» своїм рішенням № 1322 від 18.12.2018 року перевищила повноваження та протиправно надала згоду ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , в які протиправно включено не лише комунальну землю, а й частину Земельних ділянок, які перебувають у приватній власності Компанії, у зв`язку з чим Житомирська міська рада не вправі розпоряджатися вказаними ділянками. (Т. 1 а. с. 81-83).

Як наслідок, вказаним рішенням оспорено право власності Компанії на земельні ділянки та створено передумови для неправомірного позбавлення Компанії права власності на частину Земельних ділянок.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Суд вважає, що оскільки рішення Житомирської міської ради № 1322 від 18.12.2018 р. прийняте з перевищенням компетенції вказаного органу місцевого самоврядування та порушує права Компанії на земельні ділянки, таке рішення підлягає скасуванню в частині надання згоди ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо підсудності спору про скасування рішення Житомирської міської ради №1322 від 18.12.2018 р. зазначаємо, що оскільки вказане рішення порушує майнові права позивача на Земельні ділянки, то такий спір є приватно правовим і повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

До аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі №14-620цс18: «… порівняльний аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Верховний суд у цій справі дійшов до висновку, що у випадку, якщо виникає спір про право цивільне, він має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

При цьому оспорювання рішення органу місцевого самоврядування як суб`єкта владних повноважень поглинається спором про речове приватне право, яке могло належати особі до звернення до органу місцевого самоврядування або виникнути в результаті реалізації рішення органу місцевого самоврядування, але захист такого права відбувається у порядку цивільного судочинства.

Отже, з урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору».

Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 р. у справі № 308/6914/16-ц, від 22 серпня 2018 р. у справі № 539/3192/16-ц), від 28 серпня 2018 р. у справі № 522/18500/13-а.

В частині вирішення питання щодо скасування рішення міської комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , оформленого витягом з протоколу № 11 від 07.08.2019 р. судом встановлено, що на підставі незаконно проведеної реєстрації права власності ОСОБА_3 на неіснуючий в натурі будинок та укладених із ОСОБА_3 фіктивних договорів купівлі-продажу Будинку ОСОБА_1 замовила у ФОП ОСОБА_2 розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі на місцевості.

В процесі виготовлення Технічної документації ОСОБА_1 17.05.2019 р. звернулася до міської комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради із заявою про погодження їй меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

До Компанії 20.06.2019 р. надійшло запрошення на засідання Комісії для розгляду питання про погодження ОСОБА_1 меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 (Т. 1 а. с. 43).

З метою отримання для ознайомлення всіх поданих ОСОБА_1 на Комісію матеріалів Технічної документації адвокат Гуйван О.П. направила в інтересах Компанії адвокатський запит до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради. У відповідь на цей запит отримано лист Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 17.07.2019 р. № 3417/13, в якому повідомлено про відсутність у вказаного департаменту Технічної документації. (Т. 1 а. с. 32)

На повторний адвокатський запит адвоката Гуйван О.П. Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради листом від 05.08.2019 р. № 3985/13 надав наявні в нього матеріали Технічної документації (Т. 1 а. с. 44-49).

Із матеріалів Технічної документації, а саме, викопіювання із топографічних матеріалів масштабу 1:2000, а також складеного на замовлення Компанії топографічного плану масштабу 1:2000, технічного паспорту Компанії на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045888 від 06.09.1995 р. і державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045887 від 06.09.1995 р. чітко видно, що у Технічній документації неіснуючий будинок по АДРЕСА_2 , недостовірно зображено на належних Компанії Земельних ділянках, а саме, на тій частині Земельних ділянок, де в дійсності знаходяться руїни господарських будівель (сараї Б, В, Г), які є частиною належного Компанії житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (Т. 1 а. с. 17).

Вказані обставини також підтверджуються: листом ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 12.08.2019 р. № 95 «Водночас, на сьогодні, після наданих Вами документів, зокрема копії Державних актів на право приватної власності на землю та Договорів купівлі продажу частин житлового будинку та земельних ділянок для нас стає очевидним, що Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлений нами у жовтні 2018 р., виготовлявся на будівлю, яка знаходиться за житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 і могла бути однією з господарських будівель, які належать до будинку за цією адресою і є власністю Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед»; листом ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 26.06.2019 р. № 88: «Ми пішли з ним на місцевість. Я хотів встановити, чи можливо провести відповідні заміри і чи є сенс виїжджати туди інженеру з інвентаризації. Після побаченого (кілька бомжів чи наркоманів на руїнах) я прийшов до висновку, що заміри зробити буде не можливо. Тому цей технічний паспорт робився по плану зі старого тех. паспорту. Адресу на нашому технічному паспорті вказали зі слів замовника.

Безумовно, ми не знали і не могли знати, що ця будівля не є житловим приміщенням, а є господарською будівлею, яка відносить до іншого житлового будинку. На сьогодні я усвідомлюю, що нас ввели в оману з метою подальших шахрайських дій». (Т. 1 а. с. 33-35).

Внаслідок недостовірного зображення у Технічній документації місця розташування неіснуючого в натурі Будинку до складу визначених Технічною документацією меж Спірної земельної ділянки неправомірно включені частини (близько 0,02 га) належних Компанії Земельних ділянок.

За результатами ознайомлення з наданими матеріалами Технічної документації Компанія 07.08.2019 р. надала до Комісії пояснення від 07.08.2019 р., в яких, зокрема, просила відмовити ОСОБА_1 у погодженні встановлених Технічною документацією меж Спірної земельної ділянки у зв`язку з тим, що: внаслідок недостовірного зображення у Технічній документації місця розташування неіснуючого в натурі Будинку до складу визначених Технічною документацією меж Спірної земельної ділянки неправомірно включені частини (близько 0,02 га.) належних Компанії Земельних ділянок; спірна земельна ділянка знаходиться в житловій зоні Ж-3.

Згідно чинного Плану зонування м. Житомира, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 30.11.2016 р. № 454, безоплатна приватизація земельних ділянок житлової зони Ж-3 у м. Житомир допускається включно для обслуговування окремих існуючих в натурі житлових будинків садибного типу, які побудовані на вказаних ділянках до затвердження Плану зонування міста Житомира (04.04.2017 р.) (Т. 1 а. с. 61-79).

Оскілки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не існує і ніколи не існувало в натурі, а вказана в техпаспорті дата побудови Будинку «до 1917» є недостовірною (див. лист ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 12.08.2019 р. №95), виділення ОСОБА_1 Спірної земельної ділянки для обслуговування неіснуючого будинку суперечить чинному Плану зонування міста Житомира та ч.17 ст. 186 ЗК України, відповідно до якої невідповідність документації із землеустрою вимогам містобудівної документації є підставою для відмови в погодженні такої документації із землеустрою.

Комісія на засіданні, яке пройшло 07.08.2019 р., не прийняла вищезазначені аргументи Компанії та погодила ОСОБА_1 межі Спірної земельної ділянки, встановлені відповідно до кадастрового плану Технічної документації, виключно на тій підставі, що ОСОБА_1 має зареєстроване право власності на Будинок по АДРЕСА_2 , а право власності Компанії на Земельні ділянки не зареєстроване (Т. 1 а. с. 80).

Оскільки рішення міської комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , оформлене витягом з протоколу № 11 від 07.08.2019 р., є обов`язковим до виконання Житомирською міською радою (ч.2 ст. 161 ЗК України), та є підставою для присвоєння кадастрового номеру спірній земельній ділянці, таке рішення оспорює і фактично позбавляє Компанію права власності на Земельні ділянки, а також унеможливлює реалізацію законного майнового інтересу Компанії на подальшу реєстрацію права власності на Земельні ділянки в межах, визначених державними актами на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №045888 від 06.09.1995р. і серії І -ЖТ №045887 від 06.09.1995 р.

У Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «EastAlliance Limited" проти України» від 23.01.2014р. (заява № 19336/04), зазначено: «… що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права, що включає свободу від свавілля».

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 160 ЗК України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право оскаржити в суді рішення щодо земельного спору.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає незаконним рішення міської комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , оформлене витягом з протоколу №11 від 07.08.2019 р., яке порушує права та законні інтереси Компанії, та підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу, що виходячи із змісту ч. 3 ст. 158 ЗК України та враховуючи правову позицію, висловлену у Постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 р. у справі № 583/2715/16-ц, від 16 травня 2018 р. Справа № 147/286/17 спори з приводу оскаржень рішень по земельних спорах щодо погодження меж земельних ділянок не є публічно правовими і розглядаються за правилами цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» сплачений, за подання позовної заяви судовий збір у сумі 23 052 (двадцять три тисячі п`ятдесят дві грн.) 00 коп.

Керуючись ст. ст. 118, 120, 152, 160, 161, 186 Земельного Кодексу України, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 р. у справі № 308/6914/16-ц, від 22 серпня 2018 р. у справі № 539/3192/16-ц), від 28 серпня 2018 р. у справі № 522/18500/13-а, ст.ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258-260, 264-265, 268, 354, 355 ЦПК України,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Відділу державної ресторації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда Віталія Юрійовича, Житомирської міської ради, приватного нотаріуса Житомирського міського аріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа - ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, визнанім недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, записів про право власності, рішення комісії по земельних спорах, рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, задовольнити.

Визнати право власності Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» на земельну ділянку загальною площею 0,0240 га, яка придбана Компанією у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2007 р. № 2479866, і межі яких вказані в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045888 від 06.09.1995 р.

Визнати право власності Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» на земельну ділянку загальною площею 0,0246 га, яка придбана Компанією у ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 10.08.2007 р. № 2276269, і межі якої вказані в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 045887 від 06.09.1995 р.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Гербеди В.Ю. від 26.10.2018 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна№101.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28578126 про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 1760, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу № 1761, нотаріально посвідчеі приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича за № 43938495 від 08.11.2018 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житлового будинку площею 84,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича за № 43936848 від 08.11.2018 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житлового будинку площею 84,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28817732 від 08.11.2018 року про право власності ОСОБА_1 на 1/2 житлового будиі площею 84,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28816556 від 08.11.2018р. про право власності ОСОБА_1 на житлового будинку площею 84,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення Житомирської міської ради № 1322 від 18.12.2018 р. «Про надання згоди громадянам на розроблення документації із землеустрою» в частині надання згоди ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_2 (п. 90 додатку до вказаного рішення).

Скасувати рішення міської комісії по вирішенню земельних спорів Житомирської міської ради про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 , (оформлене витягом з протоколу №11 від 07.08.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_10 на користь Компанії «Венсімарс Менеджмент Лімітед» сплачений, за подання позовної заяви судовий збір у сумі 23 052 (двадцять три тисячі п`ятдесят дві грн.) 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка