Ухвала

12 червня 2020 року

м. Київ

справа № 331/6315/17

провадження № 61-8779ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 , усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 28 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Запорізький апеляційний суд постановою від 06 травня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В решті позову відмовив.

05 червня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі заявник зазначає, що апеляційним судом не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц та Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, заявник вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про зупинення дії постанови Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року посилаючись на те, що виконання судового рішення, а саме - зняття його з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 , спричинить грубе порушення та незаконне позбавлення його цивільних прав, в тому числі і виборчого права. Тим більше, що спірна житлова площа є його єдиним житлом і у нього немає жодного іншого житла, де він би міг зареєструвати місце свого проживання та мешкати в ньому. Оскаржуване постанова апеляційного суду, що набрала законної сили, буде пред`явлена до виконання та його буде знято з реєстраційного обліку місця проживання у спірній квартирі, оскільки раніше ОСОБА_2 вже знімала його з реєстрації на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2018 року, ухваленого у цій справі. Після скасування заочного рішення суду першої інстанції він вимушений був знову зареєструватися у даній квартирі, наймачем якої він є. Крім того, після набрання заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2018 року чинності, позивач в судовому порядку визнала своє право на приватизацію спірної квартири, одноособово її приватизувала та одразу, 30 жовтня 2018 року уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Наразі в провадженні Жовтневого районного суду перебуває цивільна справа № 331/1226/20 за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження про передачу у власність нерухомого майна, визнання недійсною приватизації, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, зняття з реєстрації та виселення.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Враховуючи наведене, а також те, що не зупинення дії постанови Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року може потягнути виникнення, зміну та припинення прав і обов`язків учасників справи та інших осіб щодо предмета спору до касаційного перегляду цього судового рішення, клопотання слід задовольнити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року.

Витребувати з Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 331/6315/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року задовольнити.

Зупинити дію постанови Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко