Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1532/20
Номер провадження: 2/225/523/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

11 червня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.05.2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З листопада 2019 року шлюбні відносини зіпсувались через сварки та різні погляди на життя. З березня 2020 року відповідач проживає окремо. Малолітня дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною і тому не має змоги працювати. Відповідач, в свою чергу, матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Відповідач на теперішній час працевлаштований неофіційно, окрім того, є особою з інвалідністю третьої групи, як учасник АТО, у зв`язку з чим отримує пенсію.

Позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, а також, аліменти на її утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти викладених в позові обставин, зазначивши, що дуже любить свою сім`ю і матеріально її утримує, тоді як звернення позивача з позовом є наслідком тимчасового непорозуміння між подружжям. Проте, з позовними вимогами відповідач повністю погодився, проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини у зазначеному позивачем розмірі не заперечував.

Вислухавши відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.05.2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.05.2019 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 34.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане виконавчим органом Щербинівської селищної ради міста Торецька Донецької області від 30.05.2019 року.

Батько дитини (відповідач), зі слів позивача, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тобто, на час звернення з позовом не працює, отримує лише соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. на місяць, що для утримання дитини і себе вкрай недостатньо. Дані факти підтверджені довідкою Управління соціального захисту населення м.Торецьк Донецької області №433 від 17.03.2020 року та довідкою КНП «Центральна міська лікарня» м.Торецька №574 від 12.03.2020 року (а.с.13-15).

Зі свого боку, відповідач у судовому засіданні заперечував проти викладених в позові обставин, зазначивши, що дуже любить свою сім`ю і матеріально її утримує, тоді як звернення позивача з позовом, на його думку, є наслідком тимчасового непорозуміння між подружжям. Проте, з позовними вимогами відповідач повністю погодився, проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини у зазначеному позивачем розмірі не заперечував.

На час вирішення спору судом відповідач є працездатною особо (докази зворотного відсутні), офіційно не працевлаштований, однак працює неофіційно. Також, відповідач отримує пенсію, як інвалід третьої групи, ветеран АТО (документально докази викладених фактів суду не надано). Окрім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що має дитину від іншого шлюбу, на утримання якої також сплачує аліменти (документальні докази суду не представлені).

Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов&apos;язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов&apos;язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов&apos;язок утримувати дитину є рівною мірою обов&apos;язком як матері, так і батька, причому, обов&apos;язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Так, при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину, аліменти стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 СК України. Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров&apos;я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров&apos;я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред&apos;явлення позову.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

За викладених вище обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частин стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, стягнення з відповідача аліментів у зазнаеному вище розмірі за фактичних обставин справи не порушуватиме інтересів дитини, її права на достатній життєвий рівень, забезпечення гармонійного розвитку та є достатнім для її утримання.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України та Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Отже, як зазначено вище, з довідки КНП «Центральна міська лікарня» м. Торецьк № 574 від 12.03.2020 року вбачається, що позивач ОСОБА_2 працює на посаді молодшої медичної медсестри з 12.11.2007 року. З 11.07.2019 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В свою чергу, згідно довідки № 433 від 17.03.2020 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, якій відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.05.2019 року до 31.05.2022 року призначено допомогу при народженні дитини, що складає 860 грн. на місяць.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує той факт, що має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, є особою з інвалідністю третьої групи, як учасник АТО. Проте, суд зауважує на тому, що відповідач є працездатною особою, за твердженнями самого відповідача працює неофіційно, отримує пенсію, як інвалід третьої групи - учасник АТО, має бажання виплачувати аліменти на утримання дитини та дружини.

Виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням матеріальних потреб дружини та можливостей відповідача, враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд вбачає наявніть правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи задоволення позову, а також з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору за законом, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 141, ч. 4 ст. 206, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.03.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця, починаючи з 12.03.2020 року до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складений 12.06.2020 року.

Суддя О.В. Довженко