Провадження № 2/201/918/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя (а.с. №3-7).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки в позовній заяви посилалася на те, що з 29.04.2005р. по 11.03.2016р. позивачка перебувала в зареєстровано шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжя придбало за рахунок спільних накопичених грошових коштів на ім`я ОСОБА_2 автомобіль марки Hyundai Santa FE , легковий універсал-В, білого кольору, 2012р.в. реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після розірвання шлюбу відповідач особисто користується автомобілем та на пропозиції позивачки щодо поділу або компенсації вартості спільного сумісного майна не реагує. Відповідно до акту експертної оцінки від 03.12.2018р. середня ринкова вартість автомобіля складає 555 003грн., виходячи з якої, позивачка погоджується на виплату компенсації на її користь 1/2 вартості автомобіля. Отже, позивачка просила суд, визнати об`єктом спільної сумісній власності подружжя - автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал-В, білого кольору, 2012р.в, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя. Також в позовній заяві представником було заявлено клопотання про витребування доказів у справі.

Крім того, 07.12.2018р. одночасно із подачею позовної заяви, представником позивачки - Келембет І.М. (діє на підставі ордеру № 617/010 від 03.12.2018р. та договору про надання правової допомоги від 03.12.2018р. - а.с. № 24,25-26) була подана заява про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт та заборонити відчуження рухомого майна - автомобіля марки Hyundai Santa FE, легковий універсал - В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.01.2019р. було відкрито провадження по справі, задоволено клопотання представника позивачки та витребувано заявлені нею докази (а.с. №33).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.01.2019р. заяву представника позивачки про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №201/13404/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя було задоволено (а.с. №34).

23.04.2019р. відповідачем ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Ткаченко від 31.01.2019р. про відкриття провадження (а.с. №46).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2019р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 було визнано недоданою та повернуто заявнику (а.с. №61).

20.11.2019р. до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , згідно редакції якої позивачка просила суд: визнати об`єктом спільної сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Hyundai Santa, легковий універсал-В, білого кольору, 2012р.в, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмір 1/2 частини ринкової вартості майна в розмірі 277 501грн.50коп. (а.с. №77-80).

12.12.2019р. до суду надійшов відзив на позов представника відповідача - адвоката Чередник І.О. (діє на підставі ордера серія ДП №25561, договору про надання правової допомоги від 30.05.2019р. - а.с. №72-73), в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову, посилалась на, що згідно акту №02/12 експертної оцінки ринкової вартості автомобіля, який був наданий позивачкою, середня ринкова вартість автомобіля складає 555 003грн., проте, при визначення дійсної ринкової вартості колісного транспортного засобу дослідження проводилося за даними, які були відображені в заявці, тобто тільки на підставі слів позивачки, огляд транспортного засобу не проводився. З відкритих джерел мережі інтернет, оцінюючи комплектність, пробіг та стан спірного автомобілю, вартість його складає не більше 300 000 грн., а тому ОСОБА_2 згодний сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію Ѕ частини ринкової вартості автомобіля в розмірі 150 000 грн. в порядку поділу спільного майна подружжя у разі визнання за ним права власності на автомобіль в цілому. Окрім того, представник зазначила, що позивачка згідно уточненої позовної заяви від 20.11.2019р., просить визнати за нею право власності на Ѕ частку майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, при цьому стягнути з відповідача компенсацію, що протирічить одне одному, а тому просила в задоволенні позову відмовити (а.с. №82-86).

27.02.2020р. до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , згідно редакції якої позивачка просила суд, визнати автомобіль об`єктом спільної сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку майна за кожним окремо, визначити порядок користування автомобілем наступним чином: перший та другий тиждень місяця автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_1 , а третій та четвертий тиждень місяця - у користуванні ОСОБА_2 (а.с.№89-92).

01.04.2020р. до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Чередник І.О. на уточнену позовну заяву в редакції від 27.02.2020р., в якому представник відповідача, окрім раніше викладених заперечень у відзиві від 12.12.2019р., зазначила про те, що згідно долученого відповідачем до матеріалів справи висновку судового експерта автотоварознавчого дослідження №33/20А про оцінку транспортного засобу від 18.02.2020р. ринкова вартість спірного автомобіля на дату оцінки складає 312 329 грн. 71 коп. З огляду на те, що огляд судовим експертом проводився 18.02.2020р. у світлий час доби при природному освітлені на території, при огляді установлена візуальна відповідність ідентифікаційного номера (VIN) і номера двигуна даним, зазначеним у реєстраційних документах, даним висновком було встановлено дійсну ринкову вартість спірного автомобіля. Автомобіль знаходиться у постійному користуванні відповідача, він підтримує його у робочому стані, проводить поточний ремонт, несе самостійно усі витрати на його утримання, натомість позивачка взагалі не цікавиться автомобілем, не несе ніяких витрат на його утримання, а у разі задоволення позовних вимог та встановлення заявленого позивачкою порядку користування спірним автомобілем, відповідач змушений буде і в подальшому нести витрати на утримання спірного автомобіля, але у даному випадку ще й після користування автомобілем позивачкою. При цьому сама позивачка не зазначає, яким чином у разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог будуть розподілятися між ними обома витрати з утримання автомобіля в належному стані. Представник відповідача також зазначала, що оскільки на даний час стосовно спірного автомобілю склалася спірна ситуація, то було б логічно визнати за відповідачем право особистої приватної власності на автомобіль зі сплатою позивачці грошової компенсації відповідно до ст.365 ЦК України. Також, вважає, що оскільки матеріали справи не містять належних доказів, що позивачка в установленому законом порядку може самостійно реалізувати своє право на користування та експлуатацію спірного автомобілю, що свідчить про можливу пряму заборону щодо користування транспортним засобом, зокрема відповідно до Закону України "Про дорожній рух". У зв`язку із викладеним, для остаточного вирішення спірного питання, керуючись принципами законності, об`єктивності та справедливості, оскільки права власника на спірний автомобіль фактично здійснюється лише відповідачем, представник відповідача вважала за доцільне запропонувати позивачці компенсацію вартості її частки спірного автомобілю (виділ якої фактично неможливий) у розмірі 150 000 грн. у разі визнання за відповідачем права особистої приватної власності на спірний автомобіль (а.с. № 108-112 ).

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 02.06.2020р. на підставі заяв представників обох сторін за їх відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 125, 127, 129).

В судове засідання по справі 15.06.2020р. сторони (та їх представники) не з,явилися,про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, під розписку в суді (а.с. № 130).

Від представника позивачки - адвоката Келембет І.М. 10.06.2020р. до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник позивачки просила провести судове засідання без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням уточнень, не заперечувала проти проведення судового засідання без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№131-132).

Представник відповідача - адвокат Чередник І.О. також 15.06.2020р. суду скерувала заяву, заперечувала проти задоволення позову з підстав та обґрунтувань викладених в раніше наданих суду письмових відзивах на позов, просила провести судове засідання за її відсутності та без технічної фіксації судового процесу (а.с. №133).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані представниками сторін заяви від 10.06.2020р. та 15.06.2020р., суд розглянув справу 15.06.2020р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст позовних вимог та заперечень стосовно них, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29 квітня 2005р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_1 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 , видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ Дніпропетровської області від 29.04.2005р. (а.с. № 8).

11 березня 2016р. шлюб між сторонами було розірвано, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ видано свідоцтво серія НОМЕР_4 від 11.03.2016р. (а.с. №9).

Як зазначає представник позивачки в позовній заяві, в період шлюбу подружжя придбало за рахунок спільних накопичених грошових коштів на ім`я ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал-В, білого кольору, 2012 р.в, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_2 підтверджено відповіддю регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області №31/4-766 від 20.02.2019р. (а.с. №39).

Відповідно до ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином нормами сімейного права встановлено право спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане у шлюбі, та рівність прав подружжя на це майно, якщо не доведені інші обставини.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом заперечень викладених у відзивах на позов, відповідачем не заперечуються обставини набуття автомобіля подружжям за час шлюбу на спільні кошти подружжя та те, що після розірвання шлюбу автомобіль перебуває в особистому користуванні відповідача. Відповідне приймається судом до уваги при винесенні рішення виходячи з положень ч.1 ст.82 ЦПК України, а тому суд дійшов висновку, що придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал-В, білого кольору, 2012р.в, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що право спільної сумісної власності на спірний автомобіль презюмується, частки у спільному майні подружжя є рівними у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, вимоги ОСОБА_1 про визнання автомобіля об`єктом спільної сумісній власності подружжя та визнання за кожним з подружжям права власності на 1/2 частку майна підлягають задоволенню.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17.

Про це неодноразово наголошував і Верховний Суд у постановах від 14.11.2018р. у справі № 405/6250/15-ц, від 26.12.2018р. у справі № 61-22896св18.

Як вбачається з останньої редакції позову, позивачка просила також визначити порядок користування спірним майном, оскільки домовленості щодо порядку користування автомобілем між сторонами не досягнуто, як і не досягнуто домовленості щодо розміру виплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості автомобіля, оскільки з розміром компенсації визначеним відповідачем, позивачка не згода.

Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 ст.71 СК України).

Також, відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч.4 та ч.5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Станом на день винесення рішення позивачка згоди на отримання грошової компенсації у розмірі 150 000 грн., не дала. Крім того, і відповідач попередньо суму, яку він був згоден виплатити в рахунок компенсації 1/2 частини, на депозитний рахунок суду не вніс.

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позов, суд оцінює критично, оскільки вони протирічать положенням ст.70 СК України, яка презюмує рівність часток спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка, звертаючись до суду із даним позовом обрала спосіб захисту порушеного права, який відповідає вимогам закону, зокрема, ст.71 СК України та ст. 392 ЦК України, а тому при вирішення даного спору суд враховує законні права та інтереси сторін, які передбачені законом, зокрема, й інтереси позивачки на отримання рівної частки у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Беручи до уваги, що автомобіль зареєстрований, оформлений на відповідача, є неподільною річчю, згоди щодо компенсації частини вартості майна між сторонами не досягнуто, відповідачем попередньо суми компенсації на депозитний рахунок не внесено, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 27.02.2020р. підлягають задоволенню та рішенням суду слід визначити порядок користування автомобілем таким чином, що перший та другий тиждень місяця автомобілем користується ОСОБА_1 , а третій та четвертий тиждень місяця автомобілем користується ОСОБА_2 .

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 2 775 грн. (а.с. - № 2), та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 352 грн. 40 коп. (а.с. № 20), а загалом 3 127 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 16, 321, 368, 371, 386, 392, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", постановою Верховного Суду України від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17, постановами Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі № 405/6250/15-ц, від 26.12.2018р. у справі № 61-22896св18, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал -В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя - автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал-В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку майна, що є об`єктом спільної сумісній власності подружжя - автомобіль марки Hyundai Santa FE, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визначити порядок користування об`єктом спільної сумісній власності подружжя - автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал-В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 наступним чином:

?перший та другий тиждень місяця користується ОСОБА_1 ;

?третій та четвертий тиждень місяця користується ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 127 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.