Справа № 214/6678/18
2/214/1083/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Форінт»», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з майна та визнання права на майно, треті особи Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Довгинцівський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на майно, а саме транспортний засіб марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, vin НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке виникло на підставі договору про задоволення вимог заставодержателя від 28.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим №322, у зв`язку з чим зняти арешт із майна, накладений: Довгинцівським відділом державної виконавчої служби постанова від 03.11.2014 року про арешт та заборону відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби - постанова від 15.10.2013 року про арешт та заборону відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 20.02.2013 року про розшук та затримання; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 24.05.2013 року про арешт та заборону відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 26.01.2012 року про арешт та заборону відчуження; Довгинцівським відділом державної виконавчої служби постанова від 14.04.2011 року про арешт та заборону відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби ВП 40187646 розшук ТЗ;Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2016 року. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що 09 грудня 2009 року між відповідачем по справі ОСОБА_3 , як позичальником з однієї сторони, та ОСОБА_4 , як позикодавцем з другої сторони, було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошей, відповідно до умов якого остання передала у власність позичальникові, тобто відповідачу у справі, строком до 09 січня 2017 року грошові кошти у розмірі 300000 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів без нарахування відсотків у вказаний строк. Разом з тим, того ж дня, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики грошей, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, vin НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 . 07 вересня 2011 року між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та позивачем, з другої сторони, було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор, тобто ОСОБА_4 , передала належне їй право вимоги по договору позики грошей від 09.12.2009 року, новому кредитору, тобто позивачу у даній справі ОСОБА_1 . 28 березня 2018 року, у зв`язку з порушенням ОСОБА_3 строків розрахунку та неможливості повернення грошових коштів за договором позики грошей, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про задоволення вимог заставодержателя, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., на підставі якого право власності на автомобіль марки «Хундай Соната» було передано позивачу, при цьому згідно умов даного договору право власності на предмет застави у заставодержателя виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору про задоволення вимог заставодержателя. Так, позивач звернулась до територіального сервісного центру регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України із заявою щодо перереєстрації на своє ім`я вказаного автомобіля, однак отримала відмову оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС на вказаний транспортний засіб накладені вказані вище обтяження, які перешкоджають позивачу вільно реалізувати своє право власності на майно.

Позивач у судове засідання не з`явилась, але її представник надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 , про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, надав письмову заяву, в якій визнав пред`явлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Форінт»» у судове засідання також не з`явився, надав клопотання про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а в разі відсутності такої можливості просив відкласти судове засідання, однак суд зазначає, що ухвалою суду від 13.01.2020 року у задоволенні клопотання представника про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції було відмовлено.

Представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, заяв не надав.

Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, назва якого змінилась на Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак його представник у судове засідання не з`явився, заяв не надав.

Довгинцівський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, назва якого змінилась на Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак його представник у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за відсутності представника відділу. Зазначив, що на виконанні у Довгинцівському відділі ДВС перебували виконавчі провадження: ВП 18462491 з примусового виконання виконавчого напису №361 від 10.03.2010 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.О., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 2275849,46 грн., яке згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) було завершено; ВП 25856445 з примусового виконання виконавчого листа №2-1885/10 від 30.09.2010 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 2268063,00 грн., яке згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) було завершено та ВП 45266343 з примусового виконання виконавчого листа №2-1885/10 від 23.10.2014 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у розмірі 2268063,00 грн., яке згідно даних АСВП (ВП-спецрозділ) було також завершено. На момент завершення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави для звільнення майна боржника з-під арешту, оскільки статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено скасування заходів примусового виконання у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі вимог ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. На теперішній час боржником борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачені. Таким чином, на підставі викладеного, державний виконавець діяв виключно в межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 09 грудня 2009 року між ОСОБА_3 , як позичальником з однієї сторони, та ОСОБА_4 , як позикодавцем з другої сторони, було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошей, відповідно до умов якого остання передала у власність позичальникові, тобто відповідачу у справі, строком до 09 січня 2017 року грошові кошти у розмірі 300000 грн., а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів без нарахування відсотків у вказаний строк до 09 січня 2017 року (а.с.12).

Разом з тим, того ж дня, тобто 09 грудня 2009 року, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики грошей, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого останній передав у заставу ОСОБА_4 належний йому на праві власності автомобіль марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.13-14).

07 вересня 2011 року між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор, тобто ОСОБА_4 , передала належне їй право вимоги по договору позики грошей від 09.12.2009 року, новому кредитору, тобто позивачу у даній справі ОСОБА_1 (а.с.17-18).

28 березня 2018 року, у зв`язку з порушенням ОСОБА_3 строків розрахунку та неможливості повернення грошових коштів за договором позики грошей від 09.12.2009 року, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про задоволення вимог заставодержателя, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., згідно з яким ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_1 , а остання приймає від нього і набуває права власності на предмет застави, тобто автомобіль марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно п. 14 цього ж договору право власності на предмет застави у заставодержателя виникає з моменту нотаріального посвідчення даного договору та державної реєстрації транспортного засобу (а.с.19).

Так, як убачається з матеріалів справи, позивач 03 квітня 2018 року звернулась до територіального сервісного центру №1243 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України із заявою щодо перереєстрації на своє ім`я вказаного вище автомобіля, однак отримала відмову оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС на вказаний транспортний засіб накладені обтяження: Довгинцівським відділом державної виконавчої служби постанова від 03.11.2014 року арешт та заборона відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 15.10.2013 року арешт та заборона відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 20.02.2013 року розшук та затримання; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 24.05.2013 року арешт та заборона відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби постанова від 26.01.2012 року арешт та заборона відчуження; Довгинцівським відділом державної виконавчої служби постанова від 14.04.2011 року арешт та заборона відчуження; Саксаганським відділом державної виконавчої служби ВП 40187646 розшук ТЗ; Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2016 року (а.с.20-21, 34-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», яка кореспондується зі ст. 572 ЦК України, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється, зокрема, в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно п. 1 договору про задоволення вимог заставодержателя від 28.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на виконання умов договору застави транспортного засобу від 09.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., сторони дійшли згоди про передачу заставодавцем, тобто ОСОБА_3 , у власність заставодержателя, тобто ОСОБА_1 , в рахунок виконання основного зобов`язання, а саме договору позики грошей від 09.12.2009 року, предмета застави, а саме автомобіля марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Між тим, договір застави транспортного засобу від 09.12.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка є первісним кредитором за договором позики грошей від 09.12.2009 року, однак позивачем до матеріалів справи не надано доказів укладення правочину щодо відступлення права вимоги за цим договором, адже договір про відступлення права вимоги від 07.09.2011 року, укладений між ОСОБА_4 , як первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як новим кредитором, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., передбачає передачу первісним кредитором новому належного йому права вимоги лише згідно з договором позики грошей від 09.12.2009 року.

Окрім того, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Форінт»» було додано до матеріалів справи копію рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2017 року, згідно з яким, зокрема, транспортний засіб марки «Хундай Соната», 2004 року випуску, кольору біжовий металик, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , тип НОМЕР_2 легковий-седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , був визнаний спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та визнано за ними право власності на вказаний автомобіль по 1/2 частині за кожним.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що у позивача відсутні підстави для визнання за нею права власності на вказаний автомобіль, оскільки вона не набула права вимоги за договором застави транспортного засобу від 09.12.2009 року на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги та окрім того, згідно вказаного вище рішення суду спірний автомобіль перебуває у спільній власності, а не є не особистою власністю ОСОБА_3 .

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 28 України «Про заставу», ст.ст. 15, 16, 512, 513 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 81, 141, 158, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 , у задоволенні уточнених позовних вимог до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Форінт»» (, адреса: м. Київ, вул. Московська, 32/2), Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 1Д) про зняття арешту з майна та визнання права на майно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.