ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5352/20 Справа № 212/1139/20 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1139/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Суха Балка",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Толстих Анна Борисівна, та відповідача Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він протягом 15 років працював на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка».

Під час виконання посадових обов`язків гірника очисного забою з правом проведення вибухових робіт на шахті «Ювілейна», 07.06.2018 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму 5 пальця лівої руки. Актом розслідування нещасного випадку від 11.06.2018 року нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

24.08.2019 року з позивачем стався другий нещасний випадок, внаслідок якого отримав численні травми. 16.09.2019 року комісією вказаний нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 17.12.2019 року позивачу встановлено 85% втрати професійної працездатності (5% повторно по виробничій травмі 07.06.2018 та 80% первинно по виробничій травмі від 24.08.2019 року) та друга група інвалідності, протипоказано всі види праці в звичайних умовах.

Наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання, оскільки він продовжує лікування, може пересуватися лише з палицею, при цьому навіть мінімальне навантаження на хвору ногу викликає нестерпний біль. Крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя, повноцінно приділяти увагу неповнолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити з ним активний відпочинок, власним прикладом показувати, що потрібно вести здоровий спосіб життя. У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 226 704 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 1 000,00 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Толстих А.Б., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Вказує, що судом першої інстанції не наведено мотивів, що свідчили б про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування. Крім того, судом першої інстанції не повністю враховано, що, відповідно до положень Конституції України, життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. Вважає, що судом визначено розмір моральної шкоди без врахування конкретних обставин справи, а саме: відсотку втрати профпрацездатності позивача, характеру отриманої ним травми та пов`язаних з цим моральних страждань, істотності вимушених змін в житті позивача, ступеня вини ПрАТ «Суха Балка» та стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості та судової практики з розгляду аналогічних справ.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач добровільно працював у шкідливих умовах праці та з боку відповідача не було здійснено жодних винних дій, які б перебували у причинному зв`язку з професійним захворюванням позивача.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Толстих А.Б., яка підтримала доводи апеляційної скарги позивача та просила її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу відповідача, представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» - ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу відповідача та просив її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2005 року по 10.02.2020 року працював на посадах електрогазозварника, гірника очисного забою на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка».

10.02.2020 року позивач звільнений з підприємства за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 35-37).

Згідно копії Акту № 11 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 11 червня 2018 року, 07 червня 2018 року о 00.15 годині на дільниці №17, штрек скреперування 13-19 осі 1337 м блоку 13-19 покладу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » гор ІНФОРМАЦІЯ_3 на шахті «Ювілейна» внаслідок обвалення та обрушення породи, ґрунту, тощо стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав відкритий злам нігтьової фаланги 5-го пальця лівої кисті с десквамацією нігтьової пластинки. Ступінь тяжкості травми легка.

Крім того, актом про нещасний випадок № 11 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 - гірник очисного вибою дільниці №17 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» (а.с. 8-13).

Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 16 вересня 2019 року, 24 серпня 2019 року о 01.30 годині на дільниці №17, по орт заїзду 122 осі гор. 1340 м на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» внаслідок транспортної події на залізничному транспорті стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 - гірник очисного вибою, отримав сполучену травму: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Параорбітальна гематома праворуч. Закрита травма грудної клітини: розрив лівої легені. Травматичний гемопневматоракс ліворуч. Закритий перелом лівої лопатки. Закритий перелом лівої вертлюгової западини. Вивих лівого стегна. Післятравматичний неврит лівого сідничного нерва. Рвана рана калитки. Забої, садна кінцівок. Травма відноситься до категорії тяжкої (а.с.21-32).

Крім того, актом розслідування нещасного випадку від 16 вересня 2019 року встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 - гірник очисного вибою дільниці №17 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_4 - гірничий майстер дільниці №17 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_5 - кріпильник дільниці №41 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_6 - кріпильник дільниці №41 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_7 - виконуючий обов`язки гірничого майстра дільниці №41 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_8 - машиніст електровозу дільниці №26 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» (а.с.30).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №076265, ОСОБА_1 при огляді встановлено 85% втрати професійної працездатності з 16.12.2019 року по 01.01.2021 року, із них: 5% повторно по виробничій травмі 07.06.2018 року 80% первинно по виробничій травмі 24.08.2019 року, друга група інвалідності по трудовому каліцтву. Визначено потреби у медикаментозному лікуванні, ВМП, медичній реабілітації в умовах реабілітаційних відділень санаторіїв, палиця, милиці, санаторно-курортне лікування по висновку ЛКК (а.с.33,34).

Після отриманих травм позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами (а.с.38-41).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним виробничими травмами, що потягли за собою втрату професійної працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 100 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, нещасні випадки з позивачем сталися під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничими травмами, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманою травмою. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачеві ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Суха Балка».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки Актом розслідування нещасного випадку від 16 вересня 2019 року встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є, крім позивача ОСОБА_1 , й інші працівники шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка».

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПрАТ «Суха Балка» норм трудового законодавства, що призвело до травмування позивача та, як наслідок, втрати ним професійної працездатності, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих позивачем травм, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 85%, встановлення другої групи інвалідності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, що свідчить про незворотність змін у життя позивача.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача внаслідок травмування на виробництві, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується виписним епікризом, що міститься в матеріалах справи, в якому зафіксований нестійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Отже, з урахування того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 85% та визнано людиною з інвалідністю другої групи, що безумовно тягне за собою зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди (100 000,00 грн.) відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг, як позивача так і відповідача, щодо необґрунтованого розміру відшкодування моральної шкоди.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Толстих Анна Борисівна, та відповідача Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: