РІШЕННЯ
10 червня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
У грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та постійно по день смерті мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .
Державним нотаріусом Третьої запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки позивач на той період перебував на роботі у Росії, тобто поза межами України, йому стало відомо про смерть бабусі лише на початку 2018 року.
13.03.2018 року він особисто звернувся до державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. з відповідною заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 .
Однак, державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. за результатами розгляду заяви виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 494/02-31 від 13.03.2018 року, оскільки позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини, а також у зв`язку з тим, що документи, які були подані для вчинення нотаріальної дії не відповідають вимогам законодавства.
Зокрема, державний нотаріус у вищевказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2018 року окремо зазначив, що після проведеної експертизи документів було встановлено, що свідоцтво про народження ОСОБА_4 , виданого Ленінським Рай Бюро ЗАГС 30.08.1957 року, яке було надано позивачем для підтвердження родинних відносин між ним та померлою бабусею, ОСОБА_3 , не відповідає вимогам законодавства, а саме: в ньому виявлено незастережні виправлення, а також текст якого неможливо прочитати внаслідок пошкодження.
У червні 2018 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним, ОСОБА_1 , та його померлою бабусею, ОСОБА_3 .
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2018 року у справі №335/6265/18 було встановлено факт, що ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною бабусею позивача.

У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд визначити йому додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті його бабусі, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження.

30.01.2019 року від представника Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради Малюк С.М. надійшов відзив на позовну заяву у якому вона просить суд розглянути справу та ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

04.04.2019 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої відповідача Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради було замінено на ОСОБА_2 .

04.04.2019 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ярошенко О.О. звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , є матір`ю ОСОБА_2

У ОСОБА_3 , окрім ОСОБА_2 , було ще двоє синів: ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , тобто рідним племінником ОСОБА_2 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 24.12.2012 року за заявою

ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_3 , та, відповідно, спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав разом з нею за однією адресою. Таким чином ОСОБА_5 є особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

Спадщина складалася з Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 .

Інша Ѕ частина квартири належала саме ОСОБА_5 .

Прийнявши спадщину, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_5 не отримав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер.

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем другої черги після смерті рідного брата ОСОБА_5 та прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 , який також є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , у визначений ЦК України 6-місячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

В даному випадку ОСОБА_1 ставить питання щодо встановлення йому додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця першої черги за правом представлення після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , частка спадкової маси, яка буде належати ОСОБА_2 зменшиться.

ОСОБА_2 також не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк та не була зареєстрована разом із ОСОБА_3 на момент смерті останньої.

Таким чином, ОСОБА_2 також не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

В даному випадку причиною пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 є необізнаність про оспорювання обставин спадкування з боку ОСОБА_1 з 2010 року по 2018 роки. Про саме оспорювання ОСОБА_2 дізналася лише в січні 2019 року від нотаріуса Лебідь О.А., у якої знаходиться спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_2 вважає, що намагання спадкоємцем, який не прийняв спадщину змінити розподіл спадкового майна після смерті єдиного спадкоємця, який таку спадщину прийняв, повинно бути визнано поважною причиною і має бути підставою для визнання додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_2 просить суд визначити їй додатковий строк тривалість у два місяці, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили, на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04.04.2019 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ярошенко О.О. було подано відзив на позовну заяву у якій вона зазначає про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими і у нього відсутні поважні причини неприйняття спадщини після смерті бабусі. Так, ОСОБА_4 зазначає про те, що він перебував за кордоном, а саме у Росії, проте доказів такого перебування у строк, протягом якого необхідно було подати заяву про прийняття спадщини, не надав. Також, ОСОБА_4 не надав доказів на підтвердження того, що про смерть бабусі він дізнався лише у 2018 році. Причини, які заважали ОСОБА_4 дізнатися про смерть бабусі, у позові також не зазначено. А ні перебування за кордоном, а ні необізнаність про смерть самі по собі не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини, оскільки заяву можна подати і з Росії шляхом направлення поштою. Якщо ОСОБА_4 не спілкувався з бабусею за власним волевиявленням, а інакше він повинен був дізнатися про те, що вона померла, то ці обставини також не свідчать про поважність пропуску строку на прийняття спадщини.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Витребувано з Третьої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник ОСОБА_1 адвокат Гуцал Т.О. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Уточнений позов ОСОБА_1 просить задовольнити, у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 просить відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Представник ОСОБА_2 адвокат Ярошенко О.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, первісний позов ОСОБА_1 не визнає, зустрічний позов ОСОБА_2 підтримує.

Третя особа - державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності , суд приходить до такого висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі спадкової справи № 614/2012, відкритої 24.12.2012 року Третьою Запорізької державною нотаріальною конторою вбачається, що після померлою 06.01.2010 року, ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 , який за наданими нотаріусу документами є сином померлої, а тому належить до першої черги спадкоємців за законом.

ОСОБА_5 також повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Матеріалами спадкової справи, встановлено, що ОСОБА_1 також є спадкоємцем першої черги за правом представлення, оскільки його батько помер до відкриття спадщини після матері ОСОБА_3 .

Отже, після смерті ОСОБА_3 є троє спадкоємців за законом однієї черги, зокрема, ОСОБА_5 , який належним чином прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на день її смерті був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою МКП «ОСНОВАНІЄ» від 06.12.2012 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини про її прийняття не подавали, разом зі спадкодавцем не були зареєстровані та не мешкали.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 .

Зі спадкової справи № 17/2017, відкритої 06.11.2017 року Приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Лебідь О.А. вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , з заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Лебідь О.А. звернулася ОСОБА_2 , яка за наданими нотаріусу документами є сестрою померлого, а тому належить до другої черги спадкоємців за законом.

13.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2018 року №494/02-31 оскільки ОСОБА_1 було пропущено строк для прийняття спадщини, а також документи, що подані для вчинення нотаріальної дії не відповідають вимогам закону. Так, державним нотаріусом у постанові було зазначено про те, що після проведеної експертизи документів встановлено, що свідоцтво про народження ОСОБА_6 , видане Ленінським Рай Бюро ЗАГС 30.08.1957 року, яке було надано для підтвердження родинних відносин між померлою та спадкоємцем не відповідає вимогам законодавства, а саме в ньому виявлено незастережні виправлення, а також текст якого неможливо прочитати внаслідок пошкодження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2018 року у справі №335/6265/18 було встановлено факт, що ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Оскільки ОСОБА_1 у судовому порядку було встановлено факт родинних зв`язків з ОСОБА_3 , він звернувся до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши фактичні обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 у виді поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті бабусі зазначив, що на момент смерті він перебував на роботі у Росії, тобто поза межами України, а про смерть бабусі йому стало відомо лише на початку 2018 року.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

За вимогами ст. 1270 ЦК України, заява про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , мала бути подана ОСОБА_1 з 06.01.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 , а фактично була подана 13.03.2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

ОСОБА_1 надано відповідь Державної прикордонної служби України від 17.04.2018 на адвокатський запит від 21.03.2018 року з якої вбачається, що відомості про осіб, які перетнули державний кордон України зберігаються протягом п`яти років.

Також, надано відповідь Державної прикордонної служби України від 15.06.2018 року на адвокатський запит від 11.06.2018 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 перетинав державний кордон України у пункті пропуску Іловайськ-Пасажирський парк 05.11.2013 року у напрямку виїзду.

У судовому засіданні 02.10.2019 року ОСОБА_1 пояснив, що на момент смерті ОСОБА_3 знаходився у Ханти-Мансійську у РФ, про смерть бабусі не знав.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215 цс16 від 14 вересня 2016 року, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. До такого висновку прийшов і Верховний Суд у постанові по справі № 712/656/15-ц від 12.02.2018 року.

Суд зауважує, що в період перебування за кордоном позивач мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Жодних обставин, які б йому заважали це зробити позивачем не зазначено.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем жодних доказів, які б вказували та підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті бабусі не надано і цих обставин не доведено.

Окрім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. (Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року у (справа № 6-1486цс15), 6-1215цс16 від14 вересня 2016 року та у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 року (справа №198/476/16-ц, пров. №61-1750св18).

Виходячи з вищевикладеного, за недоведеності наявності перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, названа позивачем причина пропуску строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, а саме необізнаність про смерть спадкодавця та перебування закордоном не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б доводили поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст. 1272 ЦК України, а наведені ним обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зазначає наступне.

Так, посилання ОСОБА_2 на те, що причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 є необізнаність про оспорювання обставин спадкування з боку ОСОБА_1 з 2010 року по 2018 роки та намагання спадкоємцем, який не прийняв спадщину змінити розподіл спадкового майна після смерті єдиного спадкоємця, який таку спадщину прийняв, не може бути визнано судом поважною причиною, оскільки зазначені обставини жодним чином не перешкоджали ОСОБА_2 звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_3 , а саме з 06.01.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку проте, оскільки ОСОБА_2 не надано доказів, які б доводили поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст. 1272 ЦК України, а наведені нею обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Керуючись ст. ст.2,4,5,76-81, ,263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило Світлана Василівна про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 червня 2020 року.

Суддя: В.О. Макаров