справа № 755/2095/20
провадження № 22-ц/824/7875/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в місті Києві про зняття арешту з транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в місті Києві про зняття арешту з транспортного засобу.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначав, що з 02 грудня 2014 року придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки «Renault Symbol», жовтого кольору, тип: седан - В, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , категорії: В, випуск 2005 року, об`єм двигуна 1390. Однак, позивач позбавлений можливості належним чином здійснювати свої права щодо належного йому автомобіля, оскільки на зазначений вище автомобіль накладено арешт та заборона його відчуження, а також указаний автомобіль оголошено у розшук.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Київ від 27 лютого 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України у м. Києві про зняття арешту з транспортного засобу, передано до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Негребецька Юлія Едуардівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні дійсних обставин справи.

Зазначає, що дана справа підсудна Дніпровському районному суду міста Київ, оскільки у позовній заяві ОСОБА_1 вказав місцезнаходження майна за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно адміністративно-територіального поділу належить Дніпровському району міста Києва.

Указує, що на підтвердження місця знаходження майна до позовної заяви ОСОБА_1 було додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , в якому указано місце реєстрації позивача: АДРЕСА_1 . А транспортний засіб, який позивач просить звільнити з-під арешту, належить останньому на праві власності.

Відповідач та третя особа у визначений законом строк не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно зі статтею 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (пункт 9 частина 1 статті 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Передаючи справу на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, місцевий суд виходив із того, що останнє відоме місце проживання відповідача територіально відноситься до Бориспільського району Київської області.

Колегія апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Питання цивільної територіальної юрисдикції (підсудність) врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

У позовній заяві позивач обґрунтовуючи підстави для звернення саме до Дніпровського районного суду міста Києва вказав, що майно, з приводу якого заявлено позов про зняття арешту, знаходиться за місцем знаходження позивача, а саме за адресою у АДРЕСА_1 , що згідно з адміністративно-територіальним поділом належить до Дніпровського району міста Києва а тому дана справа підсудна Дніпровському районному суду міста Київ відповідно до правил виключної підсудності.

На підтвердження місця знаходження майна до позовної заяви позивачем було додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , в якому встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 . Транспортний засіб, який позивач просить звільнити з-під арешту, належать йому на праві власності.

А тому, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про непідсудність указаної справи Дніпровському районному суду міста Київ.

Постановляючи ухвалу про передачу позовної заяви на розгляд Бориспільського міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції посилався на те, що підстав для застосування положення частини 9 статті 28 ЦПК України щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання немає, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила підсудності. Однак, висновків щодо наявності чи відсутності підстав для застосування виключної підсудності, на чому наголошував позивач, суд першої інстанції не зазначив у оскаржуваній ухвалі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам процесуального права.

Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В обгрунтування позову позивачем указано, що 02 грудня 2014 року у центрі ДАІ 3206 він зареєстрував своє право власності на автомобіль марки «RENAULT SYMBOL», згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

01 липня 2015 року постановою Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), за ВП №41681886 накладено арешт на майно та оголошено заборону на його відчуження, а саме належного позивачеві автомобіля у межах виконавчого провадження (ВП №41681886) щодо виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості із відповідача.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить суд зняти арешт та розшук транспортного засобу, який належить йому, а не боржнику за виконавчим провадженням.

Відповідно до частини 2 статті 30 ЦПК України, яка визначає правила виключної підсудності, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності, а тому при вирішенні питання щодо підсудності даної справи суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин правил загальної підсудності, які визначені статтею 27 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання (знаходження) відповідача.

Отже, судом не встановлені обставини, які спростовують доводи позивача про знаходження майна, яке він просить звільнити з-під арешту за місцем реєстрації позивача. А тому висновки суду першої інстанції про непідсудність цієї справи Дніпровському районному суду міста Київ є помилковими.

З урахуванням наведеного ухвала Дніпровського районного суду міста Київ від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню на підставі пункту 6 частини 1 статті 374, статті 376 ЦПК України, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 27 лютого 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба