ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2249/20 Справа № 181/597/19 Суддя у 1-й інстанції - Юр`єв О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства "Мрія" на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року по справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» до Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, фермерського господарства «Птиця А.П.» та ОСОБА_1 , третя особа: Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 травня 2019 року ПСП «Мрія» звернулося з позовом до Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, ФГ «Птиця А.П.» та ОСОБА_1 , третя особа: Межівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Просило визнати недійсним договір №3 оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0662, площею 6,5177 га, розташованої на території Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області, що укладений 04 квітня 2019 року між ФГ «Птиця А.П.» та ОСОБА_1 (а.с.2-10).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року позовну заяву ПСП Мрія - залишено без задоволення. (а.с.118-132).

Не погодившись з рішенням суду, ПСП Мрія звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, визнати недійсним та скасувати рішення Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року №930-18/VII «Про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0662» . Визнати недійсним договір №3 оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0662, площею 6,5177 га, розташованої на території Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області, що укладений 04 квітня 2019 року між ФГ «Птиця А.П.» та ОСОБА_1 .. Вирішити питання стосовно судових витрат (а.с.139-148).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконкому Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року №62 вирішено зареєструвати договір оренди на не витребуваний земельний пай № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 15). Розпорядженням голови Межівської РДА від 20 листопада 2014 року № Р-513/0/313-14 вирішено надати в оренду ПСП «Мрія» не витребуваний пай № НОМЕР_1 площею 6,5177 га. (т.2, а.с. 72)

Згідно договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2014 року, орендодавець Межівська РДА, на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 20 листопада 2014 року №Р-513/0/313-14, надав орендарю ПСП «Мрія» у строкове платне користування земельну ділянку загальною 6,5177га (не витребувані паї колишнього КСП «13-річчя Жовтня»), розміщену на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. П.6 - договір укладено терміном на п`ять років. У разі витребування паю його власником, договір припиняється достроково або вносяться зміни на підставі п.34 цього договору. Орендна плата, з урахуванням додаткової угоди №42 до договору оренди земельної ділянки від 20 квітня 2018 року, становить 8% від нормативно грошової оцінки одиниці площі ріллі по Дніпропетровській області, протягом року, щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, протягом дії цього договору. Умовами договору оренди земельної ділянки серед іншого передбачено припинення його дії (п.34) у разі витребування паю його власником. В цьому випадку даний договір припиняється, а орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки (т. 2, а.с. 68-72)

Актом про прийом та передачу земельної ділянки в оренду ПСП «Мрія», без дати, підтверджується передача Межівською РДА в особі голови ПСП «Мрія» земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рахунок земель Райпільської сільської ради загальною площею 6,5177га, в тому числі рілля 6,5177га (не витребуваний пай колишнього КСП 13-річчя Жовтня) терміном на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пай №538. (т. 1, а.с. 14) У зв`язку з відсутністю дати у вказаному акті, встановити дату передачі в оренду земельної ділянки, яка складаються з не витребуваного паїв № НОМЕР_1 колишнього КСП «13-річчя Жовтня», не вбачається можливим. Проте сторони у судовому засіданні не заперечували факт користування позивачем вказаним паєм.

Заявою голови ПСП «Мрія», яка адресована директору ТОВ «Геострой» 18 липня 2014 року №88, підтверджується виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПСП «Мрія» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, пай № НОМЕР_1 . Згідно акту від 18 липня 2014 року, встановлено на місцевості межі вказаної вище земельної ділянки ПСП «Мрія», загальною площею 6,5176га. При цьому, судом досліджений оригінал виготовленої у 2014 році технічної документації із землеустрою на пай № НОМЕР_1 , наданий стороною позивача. Згідно вказаних доказів, судом встановлено, що кадастровий номер на вказану земельну ділянку у 2014 році присвоєно не було. Оскільки після виготовлення вказаної технічної документації земельній ділянці, яка складалась із не витребуваного паю № НОМЕР_1 колишнього КСП «13 річчя Жовтня», не було присвоєно кадастрового номеру, не було проведено її реєстрацію згідно чинного законодавства, то вважати вказану ділянку сформованою та виділеною в натурі (на місцевості) у суду підстав немає. У зв`язку з цим, у суду відсутні підстави вважати, що вказана технічна документація підтверджує зміну статусу вказаної земельної ділянки з невитребуваного паю № НОМЕР_1 на сформовану земельну ділянку, яка має встановлені межі.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач намагався ввести суд в оману щодо укладення договору по відношенню до не витребуваного паю, в якому зазначено його кадастровий номер, тобто дані про сформовану земельну ділянку. Так, в позові та заяві про збільшення позовних вимог (т.1, а.с.2-10, т.1, а.с. 214-222) зазначається про те, що предметом договору оренди від 08 грудня 2014 року є: пай № НОМЕР_1 площею 6,5177га, кадастровий номер :02:002:0662, що не відповідає дійсності. З аналізу вказаних доказів вбачається, що договір оренди від 08 грудня 2014 року, укладений на не витребуваний пай № НОМЕР_1 колишнього КСП «13-річчя Жовтня» без визначення його кадастрового номеру та виділення в натурі на місцевості (т.2, а.с.68-70). Вказаний висновок витікає із аналізу тексту договору, а саме пункту 1, а також розпорядження голови РДА від 20 листопада 2014 року та відповідного рішення Райпільської сільської ради Межівського району від 24 листопада 2014 року (т.2, а.с.81-82), а також наявної в матеріалах справи технічної документації, виготовленої у 2014 році.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_2 ПСП «Мрія», яке має статут, , являється юридичною особою. Видом діяльності серед іншого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. (т. 1, а.с. 34-39)

Платіжними дорученнями №33 від 25 січня 2019 року, №85 від 25 лютого 2019 року, №144 від 27 березня 2019 року №215 від 26 квітня 2019 року підтверджується сплата ПСП «Мрія» орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності по 9704,68 гривень щомісячно. (т. 1, а.с. 39-41)

Довідкою виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області №526 від 01 березня 2019 року підтверджується, що на території Межівської територіальної громади за ПСП «Мрія» рахується 372,2629га земельних угідь з них: Веселівських старостинський округ 5,291 га, Іванівський старостинський округ 44,77 га та Райпільський старостинський округ 322,2019 га. Зміни цільового призначення не здійснювались. (т. 1, а.с. 32)

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0662 площею 6, 5177 га, номер запису про право власності 31000531 від 29 березня 2019 року (т. 1, а.с. 34)

Письмовим повідомленням Петропавлівської РДА Дніпропетровської області, яке адресоване адвокату Федоровій О.М., підтверджується направлення реєстраційних справ по земельним ділянкам, серед яких земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0662 до Межівської РДА для забезпечення зберігання у паперовій формі,, інформацією щодо передачі у власність не витребуваних паїв колишнього КСП «13-річчя Жовтня» не володіє. (т. 1, а.с. 43)

Згідно письмового повідомлення Межівської селищної ради Дніпропетровської області, яке адресоване адвокату Федоровій О.М. №153 від 10 травня 2019 року, земельна ділянка сільськогосподарського призначення серед яких з кадастровим номером :02:002:0662 на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передані громадянам у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Копії договорів оренди земельних ділянок в Межівській селищній раді відсутні.

Витягом з протоколу №16 постійної комісії селищної ради з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, комунальної власності. Земельних питань, екології та навколишнього середовища Межівської селищної ради від 15 лютого 2019 року, серед інших, ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) пай № НОМЕР_1 (Райпільський старостнський округ) (т. 2, а.с. 53-54).

Згідно рішення Межівської селищної ради № 894-17/VIIвід 21 лютого 2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо паю № НОМЕР_1 (т. 2, а.с. 46) на підставі його заяви від 21 січня 2019 року (т. 2, а.с. 47).

Письмовою заявою ОСОБА_1 , яка адресована голові Межівської селищної ради підтверджується звернення з проханням від 15 березня 2019 року затвердити технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5177га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за адресою: Райпільська сільська рада, кадастровий номер :02:002:0662, яку рішенням Межівської селищної ради №930-18/VII від 28 березня 2019 року було затверджено та передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (т 1, а.с. 46, 57, т. 2, а.с. 55-56) Інші заяви та відповідні рішення селищної ради, які долучені до матеріалів справи стороною позивача (т. 1, а.с. 47-56), не стосуються вказаного спору, не містять інформації щодо предмету доказування, тому судом не оцінюються.

Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/1145/18 від 29 листопада 2018 року за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) в розмірі 5,32 умовних кадастрових гектара на території, на території Межівської селищної ради, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 (т.2, а.с. 48-50)

Вказане рішення суду набуло законної сили 30 грудня 2018 року і є підставою набуття права на земельну частку (пай) за відповідачем по даній справі ОСОБА_1 .

Встановлені вказаним судовим рішенням обставини справи, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, оскільки вони постановлені відносно однієї особи ОСОБА_1 (т.2, а.с. 48-50)

Заявою про державну реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_1 , підтверджується виникнення приватної форми власності земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки: :02:002:0662.

Заявою про державну реєстрації прав та їх обтяжень ФГ «Птиця А.П.», реєстраційний номер заяви: 33476145, підтверджується право оренди земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки: :02:002:0662. Дата реєстрації центром надання адміністративних послуг Петропавлівської РДА 04 квітня 2019 року.

Довідкою Райпільського старостинського округу виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області №411 від 02 квітня 2019 року підтверджується, що серед інших по земельній ділянці пай № НОМЕР_1 кадастровий номер :02:002:0662 державна реєстрація договору не проводилась (т.1, а.с. 199).

Таким чином, вказаною довідкою підтверджено, що саме на сформовану земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0662, площею 6,5177 га, до отримання ОСОБА_1 її у власність, не проводилась державна реєстрація договорів оренди по вказаній земельній ділянці.

Належним чином завіреною копією договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_3 від 04 квітня 2019 року (т. 2 а.с.43-44), підтверджується, що орендодавцем ОСОБА_1 надано в оренду, а орендарем ФГ «Птиця А.П.» прийнято в строкове платне користування земельну ділянку, що призначена для сільськогосподарських потреб, площею 6,5177га, кадастровий номер :02:002:0662, яка знаходиться на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Договір укладено на 49 років, який пройшов державну реєстрацію 04 квітня 2019 року, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 166376578, сформованого 13 травня 2019 року (т. 2, а.с. 42).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги не ґрунтуються на приписах законодавства та не надають позивачу права звертатися з цим позовом до цих відповідачів, а також перевіряти членство ОСОБА_1 чи його спадкодавця, який право на земельну частку (пай) отримав внаслідок спадкування на підставі рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права та визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 6 жовтня 1998 року відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов`язки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, ст. 33 вищевказаного Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Колегія суддів звертає увагу, що сторонами не заперечувалось набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6.5177га за кадастровим номером :02:002:0662, яка знаходиться на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Вказане нерухоме майно мало статус не витребуваної земельної ділянки, яка отримана ОСОБА_1 у власність в порядку спадкування та виділена йому в натурі на підставі рішення Межівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки у власність» №930-18/VII від 28 березня 2019 року. 04 квітня 2019 року відбулась державна реєстрація речового права.

Відповідно до п.8 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сільськогосподарські підприємства, які до введення у дію Земельного кодексу України уклали з власниками земельних часток (паїв) договори оренди, можуть, за бажанням власників цих часток (паїв), замовити землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), видачі їх власникам державних актів на право власності на землю та оплатити виконання таких робіт. Сільськогосподарське підприємство має переважне право на оренду земельних ділянок у таких громадян на строк, що був обумовлений у договорі оренди земельної частки (паю), або, за погодженням сторін, на інший строк.

Поняття «земельна частка (пай)» було внесено Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Зокрема в п.2 вищезазначеного нормативно-правового акта вказано на те, що організаціям землеустрою необхідно здійснити поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості), а п.3 закріплювалася норма про те, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. Поняття «земельна частка (пай)» безпосередньо пов`язане з паюванням земель сільськогосподарського призначення, що належали власникам на праві колективної власності. Тому саме паювання цих земель розпочалося після прийняття 13 березня 1992 року нової редакції Земельного Кодексу України, яким була законодавчо закріплена колективна власність на землю. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720 при паюванні земель було передбачено визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 та ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду землі», громадяни власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Оспорюваний договір оренди ОСОБА_1 з ФГ «Птиця А.П.» укладався стосовно певної земельної ділянки з відповідним кадастровим номером на підставі відповідного рішення суду про визнання за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, яка в подальшому була ідентифікована кадастровим номером :02:002:0662, тобто мова йдеться вже про зовсім інше майно, яке не є тотожним з тим, стосовно якого був укладений договір оренди ПСП «Мрія» з Межівською РДА від 08 грудня 2014 року. З досліджених судом доказів та аналізу чинного законодавства, регулюючого даний вид правовідносин, суд вбачає, що позивач орендував згідно договору від 08 грудня 2014 року не виділену в натурі земельну ділянку, яка має статус об`єкту нерухомого майна, а лише не витребуваний пай, який не був сформований у земельну ділянку з визначеними межами.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, тобто на момент укладення спірних договорів, земельні ділянки були виділені в натурі (на місцевості).

Зважаючи на вищевикладене, вбачається, що спірна земельна ділянка виділена в натурі з єдиного земельного масиву і у зв`язку з цим предмет договору оренди земельної частки (паю), укладеного ПСП «Мрія» з Межівською РДА змінився, оскільки пай зазначався в умовних кадастрових гектарах і вказував на наявність речового, а не майнового права, а тому суд першої інстанції вірно вважав цю обставину підставою для застосування п.34 цього договору, за яким передбачено припинення його дії (п.34) у разі витребування паю його власником. Орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки, при цьому на зазначені правовідносини не розповсюджується правило переважного права на оренду.

Статтею 777 Цивільного кодексу України та ст.33 Закону України «Про оренду землі» вказується про переважне право наймача/орендодавця на поновлення договору оренди. Проте мова йдеться про договірні відносини між тими самими сторонами та щодо того самого предмета. В ситуації, що вирішується судом змінилася не тільки сторона договору, але й предмет, а тому таке право у позивача за цим позовом не виникає.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пунктом 6 спірного договору, укладеного 08 грудня 2014 року, передбачений п`ятирічний строк його дії, а також дострокове припинення у разі витребування паю його власником, або внесення змін відповідно до п.34 вказаного договору оренди земельної ділянки за яким серед іншого дія договору припиняється у разі витребування паю його власником. В цьому випадку даний договір припиняється, а орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.3. Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованому в Мінюсті 23 лютого 2000 р. за №101/4322, визначено, що в разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Дія договору оренди від 08 грудня 2014 року, укладеного між Межівською РДА та ПСП «Мрія» була припинена на підставі п. 34 вказаного договору у зв`язку з витребуванням паю його власником.

За таких обставин, з моменту виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та з моменту виникнення права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законодавством, сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди, утратив чинність, а укладений між сторонами договір оренди земельної частки (паю), є припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Вказана правова позиція узгоджена з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», де вказано, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі, суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за № 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Як зазначалось вище власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду. Після державної реєстрації речового права ОСОБА_1 , як власник майна, після виділення її в натурі (на місцевості), скористався правом вибору розпоряджатись своїм майном на власний розсуд наслідком чого 04 квітня 2019 року ним був укладений договір оренди земельної ділянки з ФГ «Птиця А.П.».

Позивач при укладанні спірного договору від 08 грудня 2014 року погодився на умову припинення його дії у разі витребування паю його власником.

Щодо вимоги про скасування рішення Межівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки у власність» №930-18/VII від 28 березня 2019 року (т. 2, а.с. 55).

Правовою формою діяльності органів місцевого самоврядування є видання правових актів, що є однією з гарантій місцевого самоврядування.

У рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

Рішення Межівської селищної ради «Про передачу земельної ділянки у власність» №930-18/VII від 28 березня 2019 року є актом одноразового застосування, вичерпує свою дію фактом його виконання. Це рішення прийняте на законних підставах з метою реалізації судового рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Межівської селищної ради (територія колишньої Райпільської сільської ради).

А тому позиція позивача, що передача земельної частки в натурі, яка була зайнята ним (перебувала в оренді), як не витребуваний пай, порушує його права, не ґрунтується на приписах законодавства та не надає йому права звертатися з цим позовом до цих відповідачів, а також перевіряти членство ОСОБА_1 чи його спадкодавця, який право на земельну частку (пай) отримав внаслідок спадкування на підставі рішення суду.

Також не підлягають застосуванню в даних відносинах норми ст.148-1 ЗК України, як на те посилався позивач, оскільки як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 набув спірну земельну ділянку у власність у порядку спадкування права на невитребувану частку (пай), тому на нього не можуть переходити права і обов`язки попереднього власника, оскільки вказаного власника до витребування вказаного паю не було.

Невитребувана частка (пай) та сформована земельна ділянка відповідно до чинного законодавства із присвоєнням кадастрового номеру та виділенням на місцевості, не є ідентичними об`єктами ,як про це зазначено судом вище, що також має істотне значення при вирішенні спору щодо наявності чи відсутності у позивача переважного права на продовження договору оренди. Держава в особі Межівської РДА, надаючи позивачу в оренду право користування невитребуваними паями, не є власником не витребуваних паїв в розумінні об`єктів нерухомого майна земельних ділянок, виділених на місцевості, оскільки вказані паї не мають статусу земельної ділянки, на яку можуть розповсюджуватись будь-які форми власності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: