Справа №461/2321/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Скаб В.О., Степанюк Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гавенка О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (адреса: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 11 715,14 гривень за завдану майнову шкоду та 1 100 000,00 гривень за завдану моральну шкоду та зобов`язати відповідача відновити подачу електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування даного позову вказує на те, що 25 січня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір №1003/32 про користування електричною енергією. Систематично в останній день місяця або в перші три дні наступного місяця подавав показники електричного лічильника за адресою: АДРЕСА_1 та здійснював оплату за використану електроенергію регулярним платежем із своєї пенсійної картки. Однак, у лютому 2019 року отримав квитанцію із заборгованістю з 01.05.2018 року по 01.02.2019 року в сумі 201 гривню 24 копійки. Вважає, що відповідачем безпідставно нараховано заборгованість. Відтак, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рух справи в суді.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28 травня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позиції сторін у справі.

23 квітня 2020 року представником відповідача Гавенко О.Б. подано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що 21.02.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , трьома уповноваженими представниками Відповідача було складено акт про недопуск працівників ПрАТ «Львівобленерго» до вузла обліку електричної енергії та / або до електроустановок споживача, відповідно до якого працівників ПрАТ «Львівобленерго» не було допущено до вузла обліку електроенергії для виконання робіт, а саме: технічної перевірки засобу обліку. У зв`язку з неузгодженням зі сторони споживача дати доступу, 07.05.2019 відповідачем було проведено вимкнення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , про що представникам відповідача було видано розпорядження № 85-2 від 07.05.2019. Додатково, 26.06.2019 працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було проведено перевірку вимкнення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та повторно вимкнено Позивача, про що теж було видано розпорядження № 120-3 від 26.06.2019, оскільки встановлено наявність самовільного поновлення електроенергії в квартиру позивача. Обґрунтування позивачем своїх вимог обставиною припинення подачі електричної енергії за неоплату є неналежними, недопустимими, невірогідними, недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки Позивачу подача електричної енергії за несплату не припинялася. Припинення подачі електричної відбулось 07.05.2019 через те, що 21.02.2019 працівників ПрАТ «Львівобленерго» не було допущено до вузла обліку електроенергії для технічної перевірки, та повторно 26.06.2019 у зв`язку з самовільним підключення позивача, а тому дії відповідача здійсненні у порядку, встановленому ПРРЕЕ, ККОЕЕ та КСР. Крім того, в підтвердження свого обґрунтування позивач посилається на отримане в вхідних дверях своєї квартири повідомлення від 26.06.2019 про припинення подачі електричної енергії за неоплату. Вважає, що повідомлення від 26.06.2019 не може вважатися належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом в розумінні статтей 76-80 ЦПК України, який може підтвердити обставини, якими обґрунтовує позивач свої вимоги, а саме припинення подачі електричної енергії з 26.06.2019 за неоплату. В повідомленні від 26.06.2019 про припинення подачі електричної енергії за неоплату не зазначено юридичної особи, яка здійснила припинення подачі ел. енергії, не вказано суми неоплати та період її виникнення, не міститься інформація про уповноважених та відповідальних осіб за припинення подачі електроенергії, їх підписи або печатки, та й взагалі з такого повідомлення не видається за можливе отримати інформацію або встановити будь- яку обставину, що має значення для справи, з огляду на те, що таке повідомлення не містить таких даних. Єдиною інформацією, яка зазначена в повідомленні, це «адреса енергонагляду: м. Львів, вул. Шевченка, 1 . Вважає, що ці обставини, які викладені позивачем, як на обґрунтування своїх позовних вимог, є неналежними, недопустимими, невірогідними, недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, не підтверджуються жодними доказами, оскільки спростовуються наведеними Відповідачем запереченнями та доказами, якими підтверджуються вказані заперечення. Жодних протиправних дій зі сторони ПрАТ «Львівобленерго» по відношенню до ОСОБА_1 не було здійснено. Позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, а також не доведено причинного зв`язку. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29 квітня 2020 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, згідно якого зазначає, що відповідач у відзиві всупереч ч 1 ст.81 ЦПК України видає бажане за дійсне, зокрема: хронологія подій у відзиві починається з 21.02.2019 року, а саме після написання мною інформаційного запиту 05.02.2019 року та скарги від 12.02.2019 року. Наголошує, що відповідачем 23.01.2019 року було складено завідомо неправдивий акт № 00408 та квитанцію за електричну енергію з 01.05.2018 по 01.02.2019 року в сумі 201,24 грн. в результаті чого відповідач ошукав його на 119,34 грн. Натомість у відзиві зокрема п.2.1.2 щодо стягнення майнової шкоди на підставі квитанції відповідачем жодних заперечень не надано. Окрім цього відповідач жодним чином не вказує у який спосіб було здійснено вимкнення електропостачання квартири. Відповідачем втретє було складено завідомо неправдивий акт датований 21.02.2019 роком. Отримуючи в березні 2019 року відповідь від 04.03.2019 року в додатках до якої акту від 21.02.2019 року надано не було, а із змісту відповіді вбачається що станом на 04.03.2019 року акту від 21.02.2019 року просто не існувало. Прочитавши зміст відповіді позивач запитав уповноваженої особи канцелярії яка реєструвала мої заяви де знаходиться ОСОБА_3 , після чого дана особа почала телефонувати по різних телефонах, а в подальшому повідомила що ОСОБА_3 на виїзді та сама зателефонує. Окрім цього зазначає, що після шахрайського нарахування відповідачем в лютому 2019 року 119,34 грн. кожен місяць особисто починаючи з лютого 2019 року реєстрував у канцелярії відповідача заяви в порядку ст. 1,7 Закону України « Про звернення громадян» вказуючи покази лічильника, відповідно у відповідача була можливість неодноразово вручити йому під розписку акт від 21.02.2019 року чого зроблено не було по сьогоднішній день. Всупереч пункту 1.8 глави 1 розділу X ККОЕЕ на які посилається у відзиві відповідач акт від 21.02.2019 року не було вручено або ж відправлено поштовим зв`язком, копію фіскального чеку від 22.02.2019 року відповідно до положень ч. 6 ст. 95 ЦПК України піддає сумніву. Стверджує, що відповідачем не надано належних допустимих доказів відповідно до положень ст.77,78 ЦПК України. Просить позов задоволити в повному обсязі.

28 травня 2020 року представником відповідача Гавенко О.Б. подано заперечення, згідно яких зазначає, що виклад позивачем обставини про подання відзиву після закінчення строку на подання такого, як на обґрунтування обставини, що суд не вправі брати до уваги відзив, є неналежним та необґрунтованим, через те, що відповідачем подано відзив у встановлений судом строк. Вважає, що виклад позивачем обставини, як на обґрунтування заперечення, що відповідачем не надано письмові докази - є неналежним та необґрунтованим, оскільки копії довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не є письмовими доказами в розумінні статей 80 та 95 ЦПК України. Вважає, що наведений позивачем довід про складення відповідачем завідомо неправдивого акту №00408, є неналежним, недостовірним, недостатнім та необгрунтованим, оскільки такий довід не підтверджується жодними доказами, а є лише власним суб`єктивним судженням позивача. Звертає увагу, що питання у який спосіб здійснювалося вимкнення електропостачання не розглядається у цій справі, а щодо викрадення запобіжника та перерізування кабелів, то розгляд таких питань, або ж встановлення винних осіб у такому, не входить у сферу компетенції відповідача. Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті, який становитиме 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, повідомляє суд, що відповідач заперечує з підстав того, що вимоги позивача, які викладені у позовній заяви є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, а тому немає законних підстав у задоволенні як позовних вимог, так і покладення на відповідача судових витрат. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення викладенні у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві та запереченнях.

Позиція суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд встановив, що 25.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Львівобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії у необхідних для позивача обсягах (а.с. 11-12).

Відповідно до квитанції за особовим рахунком № НОМЕР_2, код № НОМЕР_3 виявлена заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2018 по 01.02.2019 року за спожиту електроенергію ОСОБА_1 в сумі 201, 24 грн. (а.с.13 на звороті).

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом на ім`я заступника начальника ЛМЕМ про надання копії акту обстеження - зняття показників лічильника за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18) та скаргою на ім`я начальника ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» щодо проведення службової перевірки за фактом неналежного виконання своїх посадових обов`язків уповноваженими особами ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» та зобов`язання уповноважених осіб ЛМЕМ надати завірену належним чином копію акту від 23.01.2019 року для подальшого внесення відомостей в ЄРДР (а.с. 15).

ОСОБА_1 04.03.2019 за вх. № 135-265 надано відповідь, в якій зазначено, про можливість узгодження дати та часу проведення контрольного огляду вузла обліку за адресою: АДРЕСА_1 з Галицько-Сихівською групою відділу по роботі з побутовими споживачами та надати доступ до вузла обліку за зазначеною адресою (а.с. 21) та надано копію акту № 00408 від 23.01.2019 року про виконання контрольного огляду зняття показників електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , даний показник становить - 004925 (а.с.16).

18.02.2019 року за заявою ОСОБА_1 , Галицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за ч. 1 ст. 366 КК України (а.с.16 на звороті).

04.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до ПрАТ «Львівобленерго» Львівські міські електричні мережі про надання повного найменування енергопостачальника - сторони договору №1003/32 від 25.01.2016 року (а.с.18) та отримано відповідь 11.03.2019 року вих. №280-0300 про те, що позивач може ознайомитись із запитуваною інформацією на веб-сайті ПрАТ «Львівобленерго» (а.с.10).

25 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із повторним інформаційним запитом до ПрАТ «Львівобленерго» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 1 , про надання повного найменування енергопостачальника - сторони договору №1003/32 від 25.01.2016 року та завірену копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців енергопостачальника (а.с.17 на звороті).

26.06.2019 року ОСОБА_1 подано заяву до ПрАТ «Львівобленерго» Львівські міські електричні мережі про надання десятиденного строку на перерахування коштів сплачених надлишково за користування електроенергією (а.с.17).

26.06.2019 року позивач подав заяву до Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності невідомої йому особи, у зв`язку із відмовою останньою реєструвати його заяви в ПрАТ «Львівобленерго» (а.с.15 на звороті).

ОСОБА_1 03.07.2019 за вх. № 280-0679 надано відповідь, в якій зазначено, про те, що позивач може ознайомитись із запитуваною інформацією на веб-сайті ПрАТ «Львівобленерго» (а.с.21).

11 липня 2019 року позивачем було подано письмову скаргу голові ПрАТ «Львівобленерго» про проведення службової перевірки за фактом неналежного виконання своїх посадових обов`язків уповноваженими особами ПрАТ «Львівобленерго» щодо ненадання відповідей на інформаційні запити (а.с.14). ОСОБА_1 15.07.2019 року вих. №112-3137 надано інформацію про те, що з 01.01.2019 року постачальником універсальної послуги (постачання електричної енергії побутовим споживачам) на території Львівської області є ТзОВ «Львівенергозбут» (а.с.19).

26.06.2019 року ОСОБА_1 надійшло повідомлення про припинення подачі електричної енергії за неоплату та повідомлено, що подача електроенергії буде поновлена після подання в енергонагляд квитанції про сплату заборгованості і квитанції за повторне підключення (а.с.26).

02.09.2019 року позивач подав заяву до Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності уповноважену особу ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» щодо відмови реєстрації заяв (а.с.14 на звороті).

03 вересня 2019 року позивачем було подано письмову скаргу голові ПрАТ «Львівобленерго» про проведення службової перевірки за фактом неналежного виконання своїх посадових обов`язків уповноваженими особами ПрАТ «Львівобленерго» щодо відмови у реєстрації заяв (а.с.13).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 21 лютого 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , трьома уповноваженими представниками відповідача було складено акт про недопуск працівників ПрАТ «Львівобленерго» до вузла обліку електричної енергії та / або до електроустановок споживача, відповідно до якого працівників ПрАТ «Львівобленерго» не було допущено до вузла обліку електроенергії для виконання робіт, а саме: технічної перевірки засобу обліку (а.с.54).

Відповідно до пункту 1.7 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018, в редакції від 14.03.2018, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ККОЕЕ), у разі незабезпечення ВТКО та/або стороною, яка контролює об`єкт, на якому встановлений ВОЕ, безперешкодного регламентованого доступу уповноваженим представникам контролюючих органів, ППКО, з якими вона уклала договір, та/або представникам інших заінтересованих сторін, до власних електроустановок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, проведення технічної перевірки обладнання ВОЕ, контрольного огляду та/або заміни ВОЕ цими представниками має бути оформлений відповідний акт про недопуск.

Згідно з пунктом 1.4 (терміни) глави 1 розділу І ККОЕЕ: сторона, відповідальна за ТКО (ВТКО) - це учасник ринку, який відповідає за організацію комерційного обліку електричної енергії в конкретній точці комерційного обліку; вузол обліку електричної енергії (вузол обліку, ВОЕ) - це сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою з метою забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. Типовий ВОЕ складається з лічильника електричної енергії, трансформатора струму, трансформатора напруги, засобів захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинних кіл струму і напруги та інших допоміжних засобів (тестового блока, перетворювачів імпульсів, блоків живлення тощо); характеристики складових ВОЕ мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії з заданою періодичністю та похибкою; постачальник послуг комерційного обліку електричної енергії (ППКО) - це суб`єкт господарювання, який надає послуги комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та цього Кодексу.

Пунктом 1.8 глави 1 розділу X ККОЕЕ передбачено, один екземпляр акта про недопуск має бути вручений під підпис ВТКО та/або стороні, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол вимірювання, або відправлений поштовим зв`язком на вказану в договорі з ППКО юридичну адресу.

На підставі пункту 1.8 глави 1 розділу X ККОЕЕ, споживачу поштою було відправлено акт від 21.02.2019 про недопуск та попередження № 1 від 22.02.2019 про припинення постачання (розподілу) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується фіскальним чеком з номером відправлення 423 (а.с.56).

Підставою припинення постачання (розподілу) електричної енергії, як зазначено в попередженні, є акт про недопуск до розрахункового засобу обліку (а.с.55).

Також пунктом 1.10 глави 1 розділу X ККОЕЕ зазначено, що у разі отримання ВТКО та/або суб`єктом, який контролює об`єкт, акта про недопуск поштою дата доступу узгоджується ним з ППКО/електропостачальником/ОСР за телефонами, зазначеними в цьому акті, або телефонами кол-центру.

Відповідно до пункту 1.11 глави 1 розділу X ККОЕЕ, складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом 5 робочих днів від дня отримання акта про недопуск споживач не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/ОСР доступ до свого об`єкта для контрольного огляду лічильника та/або не узгодить з ними дату проведення зазначеного контрольного огляду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Крім того, підпунктом 3 пункту 11.5.2 глави 11.5 розділу XI Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 (далі - КСР), визначено випадки припинення розподілу електричної енергії, зокрема за ініціативою ОСР у разі недопущення до електроустановок Користувача, пристроїв релейного захисту, автоматики та зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або ОСР, на яких покладено відповідні обов`язки згідно із законодавством України та/або договором.

Як встановлено в судовому засіданні, у зв`язку з неузгодженням зі сторони споживача дати доступу, 07 травня 2019 року відповідачем було проведено вимкнення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , про що представникам відповідача було видано розпорядження № 85-2 від 07.05.2019 (а.с.57-58).

Додатково, 26 червня 2019 року працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було проведено перевірку вимкнення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та повторно вимкнено, про що теж було видано розпорядження № 120-3 від 26.06.2019, оскільки встановлено наявність самовільного поновлення електроенергії в квартиру позивача (а.с.59-60).

Обґрунтування позивачем своїх вимог обставиною припинення подачі електричної енергії за неоплату є такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивачу подача електричної енергії за несплату не припинялася. Припинення подачі електричної відбулось 07.05.2019 через те, що 21.02.2019 працівників ПрАТ «Львівобленерго» не було допущено до вузла обліку електроенергії для технічної перевірки, та повторно 26.06.2019 у зв`язку з самовільним підключення позивача, а тому дії відповідача здійсненні у порядку, встановленому ПРРЕЕ, ККОЕЕ та КСР.

Крім того, як вбачається з акту №00408 від 23.01.2019, такий акт містить усю необхідну інформацію, яка вимагається при складенні такого акту.

Більше того, доводи позивача про складення відповідачем завідомо неправдивої квитанції за електричну енергію з 01.05.2018 по 01.02.2019 в сумі 201,24 грн, не відповідає дійсності. Рахунок за електричну енергію з 01.05.2018 по 01.02.2019 виданий ТОВ «Львівенергозбут», та одержувачем платежу в рахунку також вказано ТОВ «Львівенергозбут».

Відповідач згаданий рахунок не складав, оскільки такий рахунок складений іншою юридичною особою. Більше того, позивач не наводить будь-яких доказів щодо свого обґрунтування, що складена квитанція є завідомо безпідставною, тому такі доводи позивача також є неналежними та необґрунтованими, оскільки не підтверджується жодними доказами, а є лише власним суб`єктивним судженням позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення 11 715,00 грн. за завдану майнову шкоду та 1 100 000 грн. за завдану моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т. ч. і щодо відшкодування моральної шкоди. Тому, відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди може наставати лише у випадках, передбачених договором або законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VI1I від 13.04.2017, статтею 714 ЦК України, ГІРРЕЕ, ККОЕЕ та КСР. Вказані нормативно-правові акти не передбачають відповідальності учасників правовідносин у вигляді відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Предмет спору у даній справі не стосується дефекту продукції.

Відповідно до статті 1211-1 ЦК України, особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

Згідно статті першої Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011р. № 3390-VI, термін «продукція» включає також електроенергію. Цей Закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні (пункт 1 статті 2 вказаного Закону). За своїм предметом наявний спір не стосується недоліків такого товару, як електрична енергія.

Отже, вищевказані норми не передбачають відповідальності у формі відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з розподілу електричної енергії, а розглядуваний спір не пов`язаний з наслідками недоліків продукції (дефекту в продукції).

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, прогиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Жодних протиправних дій зі сторони ПрАТ «Львівобленерго» по відношенню до ОСОБА_1 не було здійснено. Позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, а також не доведено причинного зв`язку.

Аналогічно, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.?

Крім цього, відповідно до підпункту 4 пункту 5.1.9 ПРРЕЕ, оператор системи не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження у постачанні електричної енергії, та матеріальні збитки, які викликані: припиненням або обмеженням електропостачання, здійсненим у порядку, встановленому цими Правилами, та/або застосованим відповідно до законодавства України.

Оскільки: припинення електропостачання було здійснено у порядку встановленому ПРРЕЕ, ККОЕЕ та КСР; законодавством не передбачена відповідальність у вигляді моральної шкоди для застосування у спірних правовідносинах, наявний спір не стосується недоліків такого товару, як електрична енергія, а також те, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди, позовна вимога про стягнення 11 715,00 грн. за завдану майнову шкоду та 1 100 000,00 грн. за завдану моральну шкоду є необґрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про відновлення подачі електричної енергії в квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було припинено електропостачання у зв`язку з тим, що ним не було допущено працівників ІІрАТ «Львівобленерго» до вузла обліку електроенергії для технічної перевірки та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було узгоджено з ПрАТ «Львівобленерго» дати доступу.

Відтак, оскільки дії ПрАТ «Львівобленерго» про припинення електропостачання є повністю правомірними та такими, що відповідають ПРРЕЕ, ККОЕЕ та КСР тому немає законних підстав відновлення подачі електричної енергії в квартиру позивача.

Разом з тим, відповідно до абз. 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

В силу вимог пункту 7.11 ПРРЕЕ, відповідачем було ініційовано процедуру відновлення електропостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на період розгляду судом цієї справи.

Проте, 14.04.2020 на виконання вимог ПРРЕЕ про відновлення електропостачання позивачу, працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було складено акт про недопуск працівників ПрАТ «Львівобленерго» до вузла обліку електричної енергії, відповідно до якого, працівників ПрАТ «Львівобленерго», за відсутності ОСОБА_1 , не було допущено до вузла обліку електроенергії для проведення технічної перевірки та відновлення електроживлення на час розгляду справи судом. Додатково працівниками ПрАТ «Львівобленерго» було зазначено: враховуючи, що споживач ОСОБА_1 не забезпечив доступ до вузла обліку, який розміщений у приміщенні (квартирі) абонента, бригадою ОВБЕ було проведено обстеження розподільчого щита, який розміщений в місці загального користування (сходова клітка). Під час обстеження було виявлено, що в розподільчому щитку запобіжні пристрої наявні, через які подається напруга у квартиру 10 , 11. Це засвідчує працюючий дверний дзвоник, який належить даній квартирі. Отже, комісією встановлено факт самовільного поновлення електроживлення вказаної квартири. Вимкнення не проводилось на час розгляду справи судом.?

Враховуючи наведене, позовна вимога відновлення подачі електричної енергії є такою, яка не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_1 електропостачання було припинено в законному порядку з дотримання вимог ПРРЕЕ та ККОЕЕ, а також з огляду й на те, що в квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно поновлено електроживлення, що підтверджується актом від 14.04.2020 про недопуск працівників ПрАТ «Львівобленерго» до вузла обліку електричної енергії.

Висновки за результатами розгляду справи.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.189, 197, 200, 258-261 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.06.2020.

Суддя І.Р. Волоско