Ухвала

11 червня 2020 року

місто Київ

справа № 465/4521/17

провадження № 61-37503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Крайник Н. М., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Гейник Г. М. 04 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 150 636, 28 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 березня 2015 року до 18 червня 2017 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_1 148 495, 80 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з підприємства за період з 27 березня 2015 року до 18 червня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року, з урахуванням ухвал Апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року та від 23 липня 2018 року про виправлення описок, апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» задоволено частково. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2017 року змінено. Стягнуто з Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» на користь ОСОБА_1 31 036, 36 грн середнього заробітку за період з 27 березня 2015 року до 18 червня 2017 року. Сума зазначена без врахування податків та обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку у червні 2018 року, ОСОБА_1 просила скасувати постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишити в силі рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У серпні 2018 року надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Державне підприємство «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа разом з матеріалами касаційного провадження 13 квітня 2020 року передана судді-доповідачеві Погрібному С. О.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX

(далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у лютому 2018 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.

Отримавши матеріали цивільної справи, під час підготовки справи до касаційного розгляду судом виявлено, що провадження за касаційною скаргою відкрито помилково, оскільки її подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762, 00 грн.

Ціна позову у цій справі про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 150 636, 28 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн х 100 = 176 200, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі констатувати, що справа відноситься до категорії малозначних, на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такому спору, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Верховним Судом враховано, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Касаційна скарга не містить посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити. Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом помилково відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний технікум» про стягнення невиплаченого середнього заробітку за час затримки виплати закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

О. В. Ступак