Справа № 333/623/20
Провадження №2/333/1153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача 1: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача 2: ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 ,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, 69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 36,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2: районна адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, 69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32,

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, крім позивача та його дружини - ОСОБА_8 , зареєстровані, проте не проживають протягом п`яти років відповідачі у справі. ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти - ОСОБА_6 проживають в Російській Федерації, повертатись в м. Запоріжжя останні не мають намірів. Відповідачі комунальні платежі за місцем реєстрації не сплачують, в утриманні житла участі не приймають, особистих речей в квартирі не мають. Реєстрація відповідачів у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 чинить позивачу вільно користуватись та розпоряджатись власністю. З цих підстав, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 заявив клопотання про долучення до матеріалів справи заяви відповідачів, відповідно до змісту яких відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , копії свідоцтв про реєстрацію ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2016 року №69599691, договору дарування від 28.09.2016 року, технічного паспорту від 18.11.2004 року, яке задоволено судом.

Відповідачі 1,2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Представник третьої особи 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд ухвалити рішення в інтересах неповнолітніх дітей.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 . Крім того зазначила, що відповідачі у справі та їх неповнолітні діти не проживають за адресою: АДРЕСА_1 приблизно з 2014-2015 року.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що є сусідкою позивача у справі. Також вказала, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , його дружина та діти фактично не проживаюсь за адресою: АДРЕСА_1 приблизно п`ять років.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення позивача та свідків, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи слідує, що згідно з свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 укладено договір дарування частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_8 прийняла 1/4 частину квартири за вказаною адресою. Зазначений договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрований в реєстрі за №53. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 року №208162065 (а.с. 138-139).

Крім того, 28.09.2016 року між ОСОБА_4 (відповідачем 1) та ОСОБА_8 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_4 передав безоплатно у власність своїй матері - ОСОБА_8 , а остання отримала у власність як дарунок 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрований в реєстрі за №745. Вказана обставина також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 року №208162065 (а.с. 138-139).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України унормовано, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2).

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 .

Зазначена обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , що були надані в ході розгляду цієї справи.

Доказів протилежного матеріали справи №333/623/20 не містять та сторонами у справі не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Нормами ст. 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відряджені, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідачі 1,2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року, що підтверджується копіями паспортів громадян Російської Федерації № НОМЕР_9 та № НОМЕР_5 (а.с. 92-109).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.12.2010 року серії НОМЕР_3 , актовий запис про народження № 1295 (а.с. 111), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.09.2012 року серії НОМЕР_4 , актовий запис про народження №1003 (а.с. 112).

Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання особи від 10.02.2020 року №№04-28/3-3141, 04-28/3-3142 та від 05.10.2016 року №04-19.38148, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 79-81).

Зазначена обставина також підтверджується відповідями на запит з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 12.03.2020 року №01-71/2661, №01-71/2662, №01-71/2663, №01-71/2664 (а.с. 124-127).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі у справі та їх неповнолітні діти близько п`яти років фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , доказів протилежного матеріали справи №333/623/20 не містять.

Крім того, факт не проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з 28.09.2016 року підтверджується актом від 07.02.2020 року, складеного провідним фахівцем сектору по роботі з абонентами ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» (а.с. 110) та показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, враховуючи норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Крім того, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з копіями паспортів громадянина Російської Федерації НОМЕР_9 та № НОМЕР_5 (а.с. 92-109), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначена обставина також підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру нерухомості про основні харктеристики і зареєстрованих правах на об`єкти нерухомості (а.с. 115-119).

Крім того, їх неповнолітні діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію місця проживання №7512, 7513 (а.с. 30-31).

Доказів протилежного матеріали справи №333/623/20 не містять та відповідачами 1, 2 не надано.

З огляду на викладене, оскільки неповнолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані та фактично проживають разом з батьками за адресою: АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. судом покладається на відповідачів 1,2 порівну.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Повне рішення складено 15.06.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова