Справа № 522/122/20
Провадження № 2/522/25/20
16 червня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії, -
Ухвалою суду від 09.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.
Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 05.02.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17.03.2020 року.
У судове засідання 17.03.2020 року учасники справи не з`явилися, позивач подав заяву про відкладення розгляду справи. Наступне засідання призначено на 09.04.2020 року.
У судове засідання 09.04.2020 року учасники справи не з`явилися, позивач подав заяву, якою просив відкласти розгляд справи. Заява була задоволена, розгляд справи відкладено на 16.06.2020 року.
У судове засідання 16.06.2020 року учасники справи не з`явилися. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Станом на 16.06.2020 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.10.2018 року звернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі з заявою №5152 про призначення пенсії.
Згідно протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 отримувала пенсії з 30.08.2018 року у розмірі 1712,31 грн. щомісяця.
У позові вказано, що помилково зараховано період роботи з 01.02.2016 року по 30.04.2016 року в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, адже ОСОБА_1 працювала неповний робочий тиждень (0,5 ставки), що не дає право на призначення пенсії.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Дійсно, неповна зайнятість не враховується до пільгового стажу за роботу із шкідливими та важкими умовами праці.
Втім, період роботи, на який вказано у позові становить 3 місяці, тобто з 01.02.2016 року по 30.04.2016 року.
Проте, позивач вказує, що помилка виникла через врахування даного періоду, проте на справді стаж за списком №2 становить 5 років і 6 місяців.
Враховуючи коефіцієнт стажу, рахуючи за кожен рік роботи стаж як 1 рік та чотири місяці, у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період врахованої роботи у три місяці не обчислюється 6 місяців і 4 дні зарахованого стажу.
Більше того, позивач жодних доказів на підтвердження помилково нарахованого стажу не надає.
З рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 11.03.2019 року №25 не вбачаються конкретні підстави помилковості врахування стажу, відзначено лише «відсутність необхідного пільгового стажу».
Позивач не надає доказів, щоб свідчили про врахування ОСОБА_1 пільгового стажу за період роботи при неповному графіку роботи, позивач навіть не надає доказів роботи ОСОБА_1 при не повному графіку роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, про що вказує у позові.
Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує головне управління ПФУ в Одеській області, чи помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій.
Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17).
За таких обставин, суд дійшов висновку, про недоведеність наявності рахункової помилки при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 , тому у задоволені позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 223, 247, 258, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 19.06.2020 року.
Суддя: В.Я.Бондар