РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1178,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.12.2019 року становить 57103,12 грн., з яких: 1208,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі - 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 1208,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 177,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 52522,13 грн.- заборгованість за пенею, 0,00 грн. - нараховано комісії, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2695,39 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» частину заборгованості за кредитним договором в розмірі 57103,12 грн. та судові витрати.

27.03.2020 року відповідачем ОСОБА_1 до суду подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вона 11.04.2012 року отримала кредит у розмірі 1178,72 грн., у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок, однак у підписаній ним заяві б/н процентна ставка за кредитом не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.04.2012 р. шляхом підписання заяви-анкети. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 р. справа №342/180/17. Крім того, зазначає, що станом на 30.09.2019 року сплатила банку за даним кредитним договором всю суму кредиту 1178,72 грн., а тому відсутні підстави для задоволення вимог кредитора. З огляду наведеного просить позов відмовити у задоволенні позову повністю та стягнути з позивача понесені нею судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

18.05.2020 представником позивача Ванжа Н.В. подано відповідь на відзив, в якому зазначається, що відповідач, згідно з підписаною ним 11.04.2012 року анкетою, була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг та наказом банку від 06.03.2010 року про затвердження даних Умов та правил надання банківських послуг. Вказане підтверджується її підписом. Більш того, відповідно до Заяви відповідач зобов`язалася самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та її представник на судовий розгляд не з`явилися, однак подали до суду заяву в якій розгляд справи просять проводити за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.04.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 .

Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1178,72 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку.

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Позивач до кредитного договору додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Із дослідженого розрахунку вбачається, що кредитна заборгованість відповідача перед банком станом на 01.12.2019 року становить 57103,12 грн., з яких: 1208,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі - 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 1208,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 177,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 52522,13 грн.- заборгованість за пенею, 0,00 грн. - нараховано комісії, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2695,39 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути в повному обсязі з відповідача.

Таким чином, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом, пеню та штрафи.

Однак, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за процентами, пенею та штрафами виходячи з наступного.

Із дослідженої судом анкети - заяви встановлено, що у ній відсутні умови договору про встановлення процентів за користування кредитом, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Відповідач не обумовлював у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (25.03.2010 р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.01.2020 р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також суд звертає увагу, що надані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг та Умови, що розміщенні на офіційному сайті позивача, в редакції, які були на час виникнення спірних правовідносин (11.04.2012) р. є різними. Тобто, позивач надав суду Умови в редакції, які не були на момент виникнення спірних правовідносин і є найбільш сприятливими для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд приходить до висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.04.2012 р. шляхом підписання заяви-анкети.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 р. справа №342/180/17, котрий суд застосовує до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, а також пеню та штрафи за невиконання умов договору.

З огляду наведеного суд прийшов до висновку про безпідставність вимог про стягнення заборгованості за процентами, стягнення пені та штрафів, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 11.04.2012 р., оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом, а також пені та штрафів.

Вирішуючи вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд виходить з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з 11.04.2012 р. по 31.05.2015 р. сплатив позивачу 19459,76 грн., що значно перевищує суму тіла кредиту (1178,72 грн.).

Враховуючи, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1178,72 грн., який відповідач повернув повністю, тобто виконав зобов`язання за даним договором, а тому безпідставною є вимога про стягнення із відповідача 1208,28 грн. тіла кредиту.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача на його користь заборгованості в загальній сумі 57103,12 грн. є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.04.2012 р.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.06.2020 року.

Суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук