Справа № 186/820/19
Провадження номер № 2/0186/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Кривошеї С.С.

при секретарі: Кравченко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначають, що вони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є спадкоємцями після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , та у відповідність до ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 , оскільки є інвалідом II групи. Також, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є дружина померлого, ОСОБА_4 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 , оскільки на день смерті спадкодавця була пенсіонером за віком.

Крім того, спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим 19 вересня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрованим в реєстрі за номером № 2223 , є його син ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги у померлого ОСОБА_3 немає.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, а саме на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який згідно технічного паспорту від 19 червня 2015 року, виготовленого КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», складається з: житлового будинку, позначеному у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної літерою «а»; навісу, позначеного літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної літерою «Б»; сараю, позначеного літерою «В»; сараю, позначеного літерою «Г»; сараю, позначеного літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеної цифрами «1-4»; земельної ділянки площею 0,0601 га., на якій розташований вищезазначений будинок, яка була передана у приватну власність ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку згідно рішення Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №154 від 17 грудня 1999 року.

Право власності померлого ОСОБА_3 на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок № НОМЕР_2 від 06 липня 1970 року, яке було видане виконкомом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. Право приватної власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок зареєстроване 06 липня 1970 року у Павлоградському міському бюро технічної інвентаризації під номером № 20 - 60, що підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 червня 2015 року. Також зазначеною довідкою підтверджується зміна назви вулиці, на якій розташований вищевказаний будинок, з вулиці «АДРЕСА_1» на вулицю «АДРЕСА_1».

На день смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були зареєстровані і постійно проживали разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1 , заяви про відмову від спадщини вони не подавали. Отже, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину.

Вона ОСОБА_1 , з метою прийняття спадщини ОСОБА_3 , діючи у відповідності до вимог статей 1269 і 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я. із заявою про прийняття спадщини від 11 лютого 2011 року, тому, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

20 квітня 2011 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. була заведена спадкова справа № 45/2011 до майна померлого ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 , після закінчення строків визначених ст.1270 ЦК України, діючи згідно із вимогами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.71 Закону України «Про нотаріат» та статей 1296 і 1297 ЦК України, ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого ОСОБА_3 , а також свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Однак, отримати зазначені свідоцтва ОСОБА_4 не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Вона ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 згідно заповіту, посвідченого 16 грудня 2013 року приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих В.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером № НОМЕР_4 .

У жовтні 2018 року, вона ОСОБА_1 , діючи від свого імені та від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, звернулася до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. із заявою, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого ОСОБА_3 , а саме на належну їй частку індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім того, у вказаній заяві вона просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , а саме на належну ОСОБА_2 частку зазначеного житлового будинку.

11 жовтня 2018 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині померлого ОСОБА_3 , та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 . У якості причини такої відмови нотаріус вказала неможливість встановлення частки померлого ОСОБА_3 у праві власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки не завершено процедуру видачі або відмови у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.

Вищезазначені обставини змушують їх звернутися до суду за захистом свого права власності.

Будинок АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 06 липня 1970 року, тобто під час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 .

Отже, індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 був спільною сумісною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Отже, вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці померлого ОСОБА_3 , мають право звернутися до суду з позовом про визначення частки будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, оскільки частки дружини та чоловіка у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, то частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності подружжя на будинок АДРЕСА_1 становила 1/2.

Таким чином, спадщина ОСОБА_3 , право на яку мають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , складається з 1/2 частини індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, зробив особисте розпорядження (заповіт), посвідчений 19 серпня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрований у реєстрі за номером № 2223 , яким будинок АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_2 , який спадщину прийняв.

Отже, спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 здійснюється за заповітом.

На момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виповнилося 83 роки, а ОСОБА_1 була інвалідом II групи, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 незалежно від змісту заповіту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, у разі якщо б спадкування належної ОСОБА_3 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 відбувалося за законом, то вона, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 кожен отримали б у спадщину по 1/6 частині будинку АДРЕСА_1 (1/2 : 3 = 1/6).

Оскільки, у разі спадкування за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належали б кожній по 1/6 частині спірного будинку, то їхні обов`язкові частки у заповіданій ОСОБА_2 1/2 частині вказаного будинку дорівнюють половині від 1/6, тобто кожній по 1/12 частині спірного будинку (1/6 : 2 = 1/12).

ОСОБА_2 , після виділу обов`язкових часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спадщині ОСОБА_3 , залишається 1/3 частина спірного будинку (1/2 - 1/12 - 1/12 = 1/3).

Таким чином, ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , має право на 1/12 частину спірного будинку.

ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , має право на 1/3 частину спірного будинку.

Частка ОСОБА_4 у спірному будинку з урахуванням належної їй 1/2 частини в праві спільної сумісної власності подружжя та з урахуванням 1/12 частини вказаного будинку, належній їй у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого ОСОБА_5 , становить - 7/12 (1/2 + 1/12 = 7/12).

Позивачі просять суд визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності подружжя на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 , становила -1/2; визнати за ОСОБА_1 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/12 частину будинку АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/12 частку житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної у літерою «а»; навісу, позначеного літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної у літерою «Б»; сараю, позначеного «В»; сараю, позначеного літерою «Г»; сараю, позначеного літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеній цифрами «1-4»; визнати за ОСОБА_2 , з дня відкриття спадщини, у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частину індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/3 частку житлового будинку, позначеному у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної у технічному паспорті літерою «а»; навісу, позначеного у технічному паспорті літерою і цифрою «аі»; убиральні, позначеної у технічному паспорті літерою «Б»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «В»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «Г»; сараю, позначеного у технічному паспорті літерою «Д»; літньої кухні, позначеної у технічному паспорті літерою «Ж»; погребу, позначеного у технічному паспорті літерами «пда»; колодязя, позначеного у технічному паспорті літерою «к»; огорожі, позначеної у технічному паспорті цифрами «1-4»; визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 , з урахуванням належної їй 1/2 частини вказаного будинку, як спільної сумісної власності подружжя, та 1/12 частини вказаного будинку, належної їй у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , становила 7/12.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області заявлені вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву відповідно до якого, 11 жовтня 2018 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. відмовила ОСОБА_1 у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про прийняття спадщини та прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після чого, ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 11 лютого 2011 року на підставі ст.1296 Цивільного кодексу України звернулась до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не порушила вимоги ч.1 ст.1270 ЦК України якою передбачено прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

В матеріалах справи існує довідка КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації від 19 червня 2015 року про те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 , тобто посилання приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. щодо неможливості встановлення її обов`язкової частки на житловий будинок при видачі свідоцтва про право власності є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Положеннями статей 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що її мати за життя оформила в установленому законом порядку право власності на спірне житло, представник відповідача вважає позов безпідставним.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Представник відповідача просить суд відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача Першотравенської міської ради Дніпропетровської області не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24 лютого 1958 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 , актовий запис №17, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого 07 серпня 2015 року відділом РАЦС Ягуновської селищної ради міста Кемерово. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 . Від шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане повторно 24 лютого 2018 року відділом РАЦС Ягуновською селищною радою міста Кемерово).

12 вересня 1980 року ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 , виданим 12 вересня 1980 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області, актовий запис №149. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 . Шлюб розірвано 07 серпня 1984 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , видане 07 серпня 1984 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області).

15 травня 1985 року ОСОБА_11 уклав шлюб з ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 , виданим 15 березня 1985 року міським бюро РАЦС міста Першотравенська, Дніпропетровської області, актовий запис №52. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 . Шлюб розірвано 02 червня 1991 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 , видане 01 жовтня 1991 року Першотравенським міським відділом РАЦС Дніпропетровської області).

16 травня 2014 року ОСОБА_14 уклав шлюб з ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_11 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №214. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу ОСОБА_16 .

Відповідно до довідки №49/02.8-51, виданої 26 травня 2020 року відділом обслуговування громадян у м. Тернівці (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності з 11 вересня 1989 року, є інвалідом ІІ групи внаслідок загального заварювання з 28 серпня 1989 року довічно.

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №557904, виданої психіатричною МСЕК №2 14 липня 2011 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з 01 вересня 2011 року за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена безстроково.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_2 від 06 липня 1970 року, виданого виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради депутатів трудящих Дніпропетровської області, ОСОБА_3 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1 з усіма належними до нього будівлями та спорудами. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому селищної ради депутатів №102 від 04 серпня 1970 року. Право власності на житловий будинок було зареєстроване у Павлоградському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 , про що було зроблено запис у реєстрову книгу під №20-60 від 06 липня 1970 року.

Рішенням Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №154 від 17 грудня 1990 року, ОСОБА_3 було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0601 га. Для обслуговування житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданим 09 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №359. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарським будівлями та спорудами.

За життя ОСОБА_3 19 серпня 1999 року було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. та зареєстровано у реєстрі за №2223, відповідно до якого, останній заповів належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями, ОСОБА_2 .

11 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мініної С.Я, з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом на обов`язкову частку у спадщині та прохала їй видати свідоцтво про право на спадщину.

20 квітня 2011 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. була відкрита спадкова справа №45/2011 після смерті ОСОБА_3 , яка зареєстрована у спадковому реєстрі за номером 51052185, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру (спадкові справи) та реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 квітня 2011 року №26751284 та №26751400 відповідно.

16 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініної С.Я., з заявою про фактичне прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . де зазначила, що спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , є їх спільною сумісною власністю з померлим ОСОБА_3 , також прохала видати їй свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині померлого ОСОБА_3 та свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 , виданого 18 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №388.

За життя ОСОБА_4 16 грудня 2013 року було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих В.В. та зареєстровано у реєстрі за №1640, відповідно до якого, остання заповіла все належне їй на день смерті майно, а також все те, на що вона буде мати право ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки, виданої КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 червня 2015 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване станом на 06 липня 1970 року за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06 липня 1970 року виконкомом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області.

11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є., про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Згідно спадкової справи № 86/2014, заведеної 14 травня 2014 року після смерті ОСОБА_4 , до державного нотаріуса Тернівської нотаріальної контори Надтока З.В. із заявами про прийняття спадщини звернулись діти спадкодавця - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_17 . Інші спадкоємці з заявами не звертались.

Відповідно до спадкової справи №45/2011, заведеної 20 квітня 2011 року після смерті ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Мініної С.Я. із заявами звернулись дружина - ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 . Також є заповіт від 19 серпня 1999 року яким ОСОБА_3 заповідає будинок у АДРЕСА_1 синові ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 жовтня 2018 року відмовлено громадянці ОСОБА_1 у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом та на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на належні їм частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

У відповідності до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції 1964 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільної сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майно.

Аналогічні правові норми містяться у Сімейному кодексі України №2947-ІІІ від 10 січня 2002 року.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.368 ч.1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до положень ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України.

Згідно ч.2, 3 ст.372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідність до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Також, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатись.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 , був придбаний ОСОБА_5 06 липня 1970 року, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_14 , видане відділом РАГС м.Кемерово Російської Федерації), тому спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та їх частки становлять по 1/2 кожному.

Отже, спадщина яка залишилась після смерті ОСОБА_5 та право на яку мають ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складається з 1/2 частини індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 .

За життя, ОСОБА_5 зробив особисте розпорядження (заповіт), посвідчений 19 серпня 1999 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мініною С.Я. та зареєстрований в реєстрі за номером № 2223 , відповідно до якого, будинок АДРЕСА_1 , останній заповів своєму сину ОСОБА_2 .

На день смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виповнилося 83 роки, тобто вона була пенсіонеркою, ОСОБА_1 , була особою з інвалідністю (довідка МСЕК серія 10 ААА № 557904 від 14.07.2011 року), тому ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у відповідність до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , незалежно від змісту заповіту.

Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому, у разі якщо б спадкування належної ОСОБА_5 1/2 частини спірного будинку відбувалося за законом, то ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали б у спадщину по 1/6 частині вищезазначеного спірного будинку (1/2 : 3 = 1/6). У разі спадкування за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належали б кожній по 1/6 частині спірного будинку, то у відповідність з вимогами ч.1 ст.1241 ЦК України, їхні обов`язкові частки у заповіданій ОСОБА_2 1/2 частині вказаного будинку дорівнюють половині від 1/6, тобто кожній по 1/12 частині (1/6 : 2 = 1/12).

ОСОБА_2 , після виділу обов`язкових часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , залишається 1/3 частина спірного будинку (1/2 - 1/12 - 1/12 = 1/3).

Таким чином, ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом на обов`язкову частку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , має право на 1/12 частину спірного будинку, а ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , має право на 1/3 частину спірного будинку.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом відповідно, підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо визначення частки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності подружжя на спірний будинок, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у відповідність ст.25 ЦК України, ст. ст. 27-31 ЦПК України цивільна та цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 15, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1222, 1241, 1261 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення частки в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визначити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою міста Кемерово, Російської Федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , право власності на 1/12 частину індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної літерою «а»; навісу, позначеного літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної літерою «Б»; сараю, позначеному «В»; сараю, позначеному літерою «Г»; сараю, позначеному літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеної цифрами «1-4», у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Кемерово, Російська Федерація, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 право власності на 1/3 частину індивідуального (садибного) житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного у технічному паспорті літерою «А»; веранди, позначеної літерою «а»; навісу, позначеному літерою і цифрою «а1»; убиральні, позначеної літерою «Б»; сараю, позначеного «В»; сараю, позначеного літерою «Г»; сараю, позначеного літерою «Д»; літньої кухні, позначеної літерою «Ж»; погребу, позначеного літерами «пда»; колодязя, позначеного літерою «к»; огорожі, позначеної цифрами «1-4», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.