Справа № 135/1290/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1142/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 рокуСправа № 135/1290/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі Богацькій О.М.

заявник ОСОБА_1 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року, постановлену судом під головуванням судді Волошиної Т.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

В с т а н о в и в :

02.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа, виданого 20.10.2015 року на підставі рішення Ладижинського міського суду від 19.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню. Вказав, що дитина проживає не з ОСОБА_2 (матір`ю дитини), а з його батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тому обов`язок по стягненню з нього аліментів на користь ОСОБА_2 відсутній.

12.03.2020 року до суду звернулась ОСОБА_2 з клопотанням про зупинення провадження у справі. Зазначила, що дитина дійсно не проживає разом із нею, однак, з незалежних від неї обставин, оскільки батьки ОСОБА_1 відмовляються віддати їй дитину, у зв`язку з чим вона звернулась до Ладижинського міського суду з позовною заявою про відібрання дитини. Вказала, що ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.02.2020 року відкрито провадження у справі №135/148/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб - ОСОБА_1 і органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі Служби у справах дітей, про відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила провадження у даній справі зупинити до вирішення справи про відібрання дитини.

Ухвалою Ладижинського міського суду від 26.03.2020 року вказане клопотання ОСОБА_2 задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб - ОСОБА_1 і органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі Служби у справах дітей, про відібрання дитини ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до Ладижинського міськогосуду. Вказав, що у справі № 135/148/20позов ОСОБА_2 заявлено до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , який, фактично, не має до нього жодного відношення. Зазначив, що зупинення провадження у даній справі призводить до продовження стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , що порушує його права та права дитини, оскільки фактично дитина з ОСОБА_2 не проживає, а проживає з його батьками.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін. Вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі ,перевіривши матеріали справи, ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом розгляду даної справи є визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, виданого на підставі рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.10.2015 року, таким, що не підлягає виконанню. 03.02.2020 року ОСОБА_2 звернулась до Ладижинського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб - ОСОБА_1 і органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі Служби у справах дітей про відібрання дитини ОСОБА_3 , у якій 19.02.2020 року відкрито провадження.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для такого зупинення до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб - ОСОБА_1 і органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі Служби у справах дітей, про відібрання дитини ОСОБА_3 .

Разом із цим, з такими висновками погодитись не можна ,оскільки вони не відповідають матеріалам справи і вимогам закону.

У п. 6 ч 1 ст. 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного суду у постанові від 29.04.2020 року у справі № 766/8633/17, що в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судами.

При постановленні ухвали про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції вищевказаних вимог не врахував, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зупинення провадження в частині позовних вимог до вирішення іншої справи.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт вирішення судом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб - ОСОБА_1 і органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі Служби у справах дітей про відібрання дитини ОСОБА_3 .

Проте, суд першої інстанції, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не навів відповідних мотивів неможливості розгляду даної справи, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_2 про відібрання дитини виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтував вимоги своєї заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Суд не навів доводів щодо неможливості розгляду даної справи у цілому, в чому обставини справи про відібрання дитини у батьків ОСОБА_1 впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі та чим розгляд тієї справи перешкоджає розгляду даної справи, що не відповідає порядку визначеному нормами цивільно-процесуального кодексу України.

Разом із тим,колегія суддів вважає,що розгляд справи про відібрання дитини у батьків ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,що може тривати не визначений час ,жодним чином не перешкоджає суду розглядати дану справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,оскільки предмети розгляду є іншими,як і склад учасників справи,зокрема,відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Судові рішення не можуть ґрунтуватись на припущеннях ,а тому, враховуючи викладене та практику ЄСПЛ (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції») стосовно необхідності забезпечення дотримання справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, ,колегія суддів вважає необхідним оскаржувану ухвалу суду скасувати , а справу за заявою ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд допустив неповне з`ясування обставин справи і невідповідність висновків суду їм, а також неправильне застосування норм процесуального права ,що призвело до постановлення помилкової ухвали, оскаржувана судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а апеляційна скарга підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст.,374, 379, 381-384 ЦПК України ,-

Постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 рокускасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий: С.Г. Копаничук

Судді: В.В. Оніщук

С.К. Медвецький