КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/7726/18 головуючий у суді І інстанції: Фролова І.В.
провадження №22-ц/824/5939/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року 02 березня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 19132,32 грн., а також судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 травня 2016 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю автомобіля КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 , та автомобіля Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вказана пригода відбулася з вини ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП автомобіль Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 18542,63 грн., а також 589,69 грн. за послуги суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на момент настання ДТП не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхування відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду від 16 квітня 2018 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 19132,32 грн.. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2019 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 квітня 2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Подану заяву мотивовано тим, що в судове засідання відповідач не з`явився через його неналежне повідомлення. Крім цього, відповідач зазначає, що не є володільцем транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , а відтак відсутні підстави вважати, що саме ОСОБА_1 має відшкодовувати шкоду, завдану таким джерелом підвищеної небезпеки. Вказані обставини на думку відповідача є підставою для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення було задоволено в повному обсязі та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року задоволено позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 19132,32 грн.. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповноту з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що автомобіль "КАМАЗ", на якому вчинено дорожньо-транспортну пригоду, не перебуває у його володінні, а тому вважає, що він не має правових підстав відшкодовувати шкоду, завдану таким джерелом підвищеної небезпеки.

Моторно (транспортне) страхове бюро України надало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ДТП скоєно з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, а також оплачено послуги суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру збитків, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. п. «в» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року в м. Києві по вул. Сікорського-Магістральна, 16, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Камаз", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду від 23 червня 2016 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00грн. (а.с. 8).

17 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також із заявою, у які просив здійснити належне відшкодування коштів шляхом (а.с. 6, 9).

Відповідно до Полісу № АЕ/8505264 від 24 грудня 2016 року ОСОБА_2 застрахував автомобіль автомобіль Hyundai, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , встановлено, що власником транспортного засобу "Камаз", реєстраційний номер НОМЕР_4 є "Комунальне автотранспортне підприємство № НОМЕР_5 " (а.с. 66).

Відповідно до довідки із Централізованої бази даних МТСБУ від 17.05.2016 року транспортний засіб за реєстраційним номером НОМЕР_1 не застрохаваний (а.с. 11).

Листом від 24 травня 2016 року МТСБУ надало доручення ФОП ОСОБА_3 виконати роботи по справі №33436 (а.с. 120).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди завданої власнику КТЗ №435/05/16Б від 16 червня 2016 року, який складено ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту становить 30269,15 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 20404,15 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ 20404,15 грн. (а.с. 13-30).

Відповідно до наказу МТСБУ від 17 серпня 2016 року ОСОБА_2 необхідно відшкодувати шкоду у розмірі 18542,63 грн. (а.с. 31-32).

Відповідно до платіжного доручення від 18 серпня 2016 року ОСОБА_2 відшкодовано шкоду у розмірі 18542,63грн. (а.с. 33).

Згідно розрахунку №84 від 16 червня 2016 року вартість складення Звіту №435/05/16Б від 16 червня 2016 року, складає 589,69 грн. (а.с. 34).

Згідно платіжного доручення №84рв від 16 червня 2016 року, справа №33436 МТСБУ сплачено ФОП ОСОБА_3 послуги аварійного комісара відповідно рахунку у розмірі 589,69 грн. (а.с. 35).

27 грудня 2016 року МТСБУ надіслано ОСОБА_1 вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, яка залишилась без відповіді зі сторони ОСОБА_1 (а.с. 37-38).

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази в сукупності із переліченими нормами, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль "Камаз", на якому вчинено дорожньо-транспортну пригоду, не перебуває у його володінні, а тому вважає, що він не має правових підстав відшкодовувати шкоду, завдану таким джерелом підвищеної небезпеки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що він працює на підприємстві, яке є власником автомобіля "Камаз", реєстраційний номер НОМЕР_1 та ДТП відбулось під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги наявне у матеріалах справи клопотання представника "Комунального автотранспортного підприємства №273904" - Лисяного В.В., у якому зазначено, що ОСОБА_1 є працівником "Комунального автотранспортного підприємства №273904, водієм автомобіля "Камаз", реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 80), оскільки клопотання не є належним доказом підтвердження того, що ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України та Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «16» червня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко
І.В. Іванова