Справа № 931/643/19
Провадження № 2/931/5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року смт Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в :

03 вересня 2019 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та аліментів на утримання дружини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 серпня 2019 року Локачинським районним судом Волинської області винесено рішення про розірвання шлюбу.

Син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, позаяк відповідач проживає і працює у м. Луцьку. На даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Її доходів не вистачає для задоволення усіх необхідних потреб дитини. Вони з сином залишились у важкому матеріальному становищі, а тому потребує матеріальної допомоги. Угоди щодо добровільної сплати аліментів з відповідачем не досягнуто.

Відповідач працює інженером першої категорії СП ТОВ "Модерн-експо" у м. Луцьку, отримує високий та регулярний дохід. Інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, а також надавати матерільну допомогу на її утримання до досягнення їх сином віку трьох років у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Просить стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , віку трьох років.

27 вересня 2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача про те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини та не бажає надавати допомогу на її утримання, як дружини вводять суд в оману, створюючи хибне уявлення про відповідача як недобросовісну людину, яка не бажає утримувати власного сина. За період з 01 грудня 2018 року по дату подання цього відзиву відповідач регулярно, двічі на місяць перераховував на картковий рахунок позивача кошти не менше як 5000 грн. Відповідач не має наміру припиняти вказані перерахунки коштів в користь позивача. 20 серпня 2019 року на адресу позивача було надіслано пропозицію щодо укладення договору про спільне виховання та умови утримання дитини із відповідним проектом договору. Зазначена пропозиція ОСОБА_1 була вручена 21 серпня 2019 року. Однак 03 вересня 2019 року позивач на адресу відповідача надіслала лист з відмовою від прийняття пропозиції, оскільки вони на її думку були неприйнятними для дитини 1 рік 2 місяці. Жодних інших пропозицій чи варіантів спільного виховання їх дитини від неї не надходило.

Окрім того, шлюбні відносини між сторонами не можна вважати тривалими. Оскільки, як встановлено рішенням суду від 01 серпня 2019 року у справі № 160/408/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем існували до травня 2018 року, тобто, не більше 1 року. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є молодою, здоровою жінкою, працездатного віку та має можливість працевлаштуватись. Вважає, що нетривалий час шлюбних відносин між сторонами позбавляє права позивача на пред`явлення позову про стягнення аліментів на її утримання до досягнення спільною дитиною трьох років. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник не заперечували щодо задоволення позову частково. Відповідач просив позовні вимоги змінити в частині способу стягнення аліментів, зокрема, стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, та на утримання дружини 500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Представник відповідача зазначив, що сума, яку просить стягнути позивач на її утримання та дитини, є надмірно обтяжливою для відповідача, враховуючи його заробіток.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 05 травня 2017 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05 травня 2017 року (а.с 5).

Від спільного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_2 від 19 червня 2018 року та з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком (а.с. 8).

01 серпня 2019 року Локачинським районним судом Волинської області винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами ( а.с.6 -7).

Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 січня 2020 року становить 1779 грн.

Із довідки спільного українсько-польського підприємства ТзОВ "Модерн-Експо" № 144 від 10 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює на підприємстві з 27 липня 2011 року та займає посаду провідний інженер-конструктор. Його дохід за період з 01.09.2019 р. по 29.02.2020 року становить 168744,85 грн. (а.с.143).

Окрім того, із довідки № 244 від 09 червня 2020 року, вбачається, що сукупний дохід ОСОБА_5 за період з 01 червня 2019 р. по 31.05.2020 р. складає 340010, 45 грн., сума до виплати - 270135,79 грн (а.с. 178).

Отже, ОСОБА_2 має постійний заробіток та можливість утримувати свого неповнолітнього сина та дружину. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували його незадовільний стан здоров`я, наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, тощо.

Посилання відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини у твердій грошовій сумі, судом до уваги не береться, оскільки воно суперечать вимогам ст. 181 СК України, якою передбачено, що спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем надано докази в підтвердження проживання дитини разом з нею.

Із довідки Локачинської селищної ради Локачинського району Волинської області № 464 від 30 серпня 2019 року вбачається, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). Факт проживання дитини з позивачем не заперечували у судовому засіданні також відповідач та його представник.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх сина, добровільної згоди між батьками щодо порядку виконання такого обов`язку не досягнуто.

Разом з тим, твердження позивача, що дитина повністю перебуває на її утриманні, а відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина спростовано в ході судового розгляду справи доказами, поданими представником відповідача, а саме: платіжними документами за період з 02.12.2018 р по 05.06.2020 р., з яких вбачається, що відповідач регулярно, двічі на місяць перераховував на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в межах суми 5000 грн. (а.с.30-40, 112-114, 118-120, 124-126, 130-131, 151-152, 183-189). Вказане не заперечувала у судовому засіданні і позивач.

При визначенні розміру аліментів судом враховано пояснення ОСОБА_2 , зокрема, те, що останній не відмовляється від обов`язку утримувати сина, погоджується сплачувати аліменти на його утримання, однак у меншому розмірі, ніж просить позивач.

Окрім того, суд враховує ті обставини, що відповідач працює та проживає у м. Луцьку, де винаймає житло, за оренду квартири сплачує кошти в сумі 4000 грн. на місяць, а також оплачує комунальні послуги. Вказане підтверджується копією договору оренди квартири від 23 квітня 2018 року та копіями квитанцій № 7, 26, 27 за січень-березень 2020 року (а.с. 122-123, 190-192). Відповідно до витягу з наказу СП ТОВ "Модерн-експо" № 838-к з 01.05.2020 р. по 31.05.2020 р. ОСОБА_2 встановлено неповний робочий день 4 год. з 08:00 до 12:00 (а.с. 179).

Позивачем не надано доказів наявності у відповідача інших доходів, окрім заробітної плати, а також будь-якого майна, тому суд вважає заявлений нею розмір аліментів на утримання дитини завищеним.

Беручи до уваги зазначене, вимоги ст. 182 СК України, прожитковий мінімум для дитини, яка не досягла 6 років, те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виходячи із норм СК України, покладається рівною мірою на матір і батька, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, а тому з відповідача необхідно стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 03 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення нормальної життєдіяльності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоденно, позаяк перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Враховуючи норму ч.1 ст. 191 СК України, згідно із якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд не вбачає підставним заперечення представника відповідача щодо стягнення аліментів на дитину з дня набрання рішенням законної сили, а тому аліменти на дитину підлягають до стягнення з дня подачі позову до суду - 03.09.2019 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення їх сином віку трьох років, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4, 6 ст. 84 СК України визначено право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Разом з тим, в ході судового розгляду з`ясовано, що ОСОБА_1 на даний час не працює, перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06 серпня 2018 р. по ІНФОРМАЦІЯ_4 2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Локачинської районної державної адміністрації Волинської області (а.с. 9). Позивач стверджує, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання аліментів від відповідача до досягнення дитиною трьох років.

В свою чергу відповідач працює, інших утриманців, окрім сина, немає, надавав позивачу кошти щомісячно в розмірі орієнтовно 5000 грн., що свідчить про те, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, яка проживає з їх спільною дитиною та знаходиться у відпусті по догляду за дитиною.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розрахунку середньомісячної заробітної плати відповідача, розміру стягнутих аліментів на утримання дитини та вважає, що розмір аліментів, заявлених позивачем - 1/6 від його заробітку є завищеним, позаяк буде надмірно обтяжливим для відповідача для забезпечення його нормальної життєдіяльності.

Отже, враховуючи зазначені обставини, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб колишньої дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_1 , з якою проживає неповнолітня дитина, у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною віку трьох років.

Стягнення аліментів на утримання дружини з дня подання позову не передбачено сімейним законодавством, а тому дана вимога позивача до задоволення не підлягає.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 у справі заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, а також те, що позивач відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 141, 247, ст.ст. 263-265, п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України ст.ст. 84, 180-182, 191 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1681,60 грн. судового збору на р/р UА0026001,отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду, продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба