Справа 206/1552/20
Провадження 2/206/621/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2020 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Кушнірчука Р.О.,
при секретареві Ільїній І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак разом із позовною заявою суду було надано заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 5)
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не надали, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно Заяви № б/н від 25 квітня 2012 року ОСОБА_3 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Ощадкнижка» (депозит) (а.с. 16).
У позовній заяві банк зазначав, що внаслідок підписання вказаної заяви ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_3 не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 січня 2018 року зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 54)
19 жовтня 2018 року на адресу банку надійшов лист завідувача восьмої дніпровської державної нотаріальної контори № 955/01-16 від 18.04.2018 щодо претензії кредитора, згідно якого банк повідомлено про те, що спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємці ОСОБА_3 будуть ознайомлені з претензією кредитора під час оформлення спадкових справ (а.с.67)
Також, судом було витребувано з восьмої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 11 квітня 2018 року. Заяв про прийняття чи відмову від спадщини дана спадкова справа не містить (а.с.85-96)
Крім того, згідно інформаційної довідки № 212783717 інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня (а.с. 99)
Згідно інформаційної довідки № 212784108 інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта РНОКПП НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) - відсутня (а.с. 100)
В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК.
Згідно зі ст.1281 ЦК (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до статті 1282 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі справа № 192/2761/14 провадження № 61-4724св18.
Так, судом достовірно встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася, оскільки ніхто зі спадкоємців померлої до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався.
Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідачі відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з анкети-заяви від 25.04.2012 ОСОБА_3 в графі адреса проживання зазначила: АДРЕСА_1
Згідно інформаційної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.1999 (а.с.81)
Згідно інформаційної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 04.05.2017 та з 26.01.2018 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.80)
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 та померла ОСОБА_3 станом на 2012 рік дійсно були зареєстровані за однією адресою, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що на момент смерті ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, як вбачається з копії свідоцтва про смерть останньої, факт смерті зареєстровано у м. Кам`янське.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ще до смерті ОСОБА_3 , а тому взагалі не може вважатися такою, що прийняла спадщину в силу статті 1268 ЦК України.
Також, судом встановлено, що за померлою ОСОБА_3 не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно.
Відомості про власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно також відсутні, тобто вказаний будинок не входить до складу спадкової маси.
При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого іншого майна, яке входить до складу спадщини та могло бути успадковане відповідачами чи будь-якими іншими спадкоємцями.
Серед іншого, суд також звертає увагу на той факт, що позивач посилався на анкету-заяву, зазначаючи що вказана заява складає між банком та померлою ОСОБА_3 кредитний договір, однак з даної заяви вбачається лише бажання ОСОБА_3 на оформлення платіжної карти «Ощадкнижка» (депозит).
Жодної вказівки на відкриття карткового рахунку зі встановленим кредитним лімітом із даної заяви не вбачається. Із самої назви платіжної карти «Ощадкнижка» (депозит) вбачається призначення карти - дебетове поповнення карткового рахунку, а не кредитне лімітування.
Крім того, разом із позовною заявою, відповідачем було надано суду копії паспортів відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , завірені банком 01 березня 2013 та 03 жовтня 2017 відповідно, в яких зазначено адресу реєстрації: АДРЕСА_1 .
Тобто, на момент смерті ОСОБА_3 позивач був достовірно обізнаний про факт реєстрації померлого боржника з відповідачами, однак безпосередньо з листом претензією позивач звернувся до відповідачів лише у вересні 2019 року.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем що саме відповідачі є спадкоємцями майна померлого боржника, а також недоведеність факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останньої несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук