Справа № 939/1069/20
УХВАЛА

16 червня 2020 рокусмт Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Стасенко Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення особи,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити його особу. Свою заяву обґрунтовував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Талліні, в тому ж році повернувся до України, і з того часу постійно проживає на території України, однак паспорт громадянина України отримати не може вже тривалий час. 22 листопада 2018 року рішенням Бородянського районного суду Київської області було встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час. Проте, коли він із судовим рішенням звернувся до міграційної служби із заявою про оформлення паспорта та встановлення особи, то отримав відповідь, що для підтвердження громадянства України надається довідка про реєстрацію особи громадянином України і лише після цього приймається рішення відносно встановлення особи та документування паспортом України.

Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити його особу- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Талліна.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Одним із документів, що підтверджує належність до громадянства України, є рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

За рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року було встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Талліна (ЕРСР), постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Посилання заявника у своїй заяві на відмову міграційної служби розпочати процедуру встановлення особи, яка передбачена п. 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, так як дана процедура стосується лише громадян України, не може бути прийнята до уваги, так як вже існує відповідне рішення суду для оформлення громадянства України.

Оскільки Бородянським районним судом Київської області вже прийнято рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а органами міграційної служби рішення суду до уваги не приймається, то в даному випадку вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, оглянувши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , оскільки із заяви вбачається спір про право.

Керуючись ст. 186, ч. 4 ст. 315 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення особи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк оскарження ухвали продовжується на строк дії карантину.

СуддяГ. Стасенко