Житомирський апеляційний суд
Справа №286/979/19 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 71 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/979/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Орган опіки і піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, Орган опіки і піклування Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Орган опіки і піклування Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, Орган опіки і піклування Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та повернення дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що ОСОБА_2 є її колишнім зятем, оскільки її дочка ОСОБА_3 трагічно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що з моменту смерті її дочки діти проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток синів та ухиляється від обов`язку щодо виховання та матеріального забезпечення дітей.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з нею.

Окрім того, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітній дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2019 року та до досягнення повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та, починаючи з 3 січня 2024 року аліменти на утримання ОСОБА_7 , в розмірі ј частини його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_1 без його згоди утримує дітей та відмовляється добровільно повернути їх. Після трагедії, яка сталася у їхній сім`ї 9 травня 2018 року, з метою уникнення психологічного травмування дітей, він погодився з тим, що сини певний час проживали б у бабусі в с. Норинськ Овруцького району Житомирської області, та не наполягав на їх негайному поверненні додому. Вказує, що протягом всього часу проживання дітей з бабусею цікавиться життям синів, не відмовляється від спілкування з ними, надає матеріальну допомогу, вітає їх зі святами. Проте, ОСОБА_1 , вважаючи, що він винен у смерті її дочки, у грубій формі з використанням образливих слів на його адресу, забороняє йому бачитись та спілкуватись з дітьми, відмовляється передавати подарунки та приймати грошові кошти. При цьому, вона постійно налаштовує дітей проти нього, сприяючи тому, що у хлопчиків формується негативний образ батька.

Враховуючи вищезазначене, він у квітні 2019 року змушений був звернутись до служби у справах дітей Овруцької РДА з проханням вирішити питання щодо поверненні йому дітей.

26 квітня 2019 року за наслідками розгляду його заяви прийнято рішення про повернення йому дітей.

Вказує, що він має можливість забезпечити належне матеріальне утримання дітей та вважає, що сини повинні проживати разом з ним.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 просив визначити місце проживання синів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом з ним, а також повернути йому дітей шляхом їх відібрання від ОСОБА_1 .

Рішенням Овруцького районного суду м. Житомира від 17 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з його бабою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , а також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову й ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання дітей разом з ним, а також повернути йому дітей шляхом їх відібрання від ОСОБА_1 .

Зокрема, зазначає, що у зв`язку зі смертю дружини він зобов`язаний виховувати своїх дітей, до яких ставиться з любов`ю та повагою, й несе за них відповідальність. В силу положень сімейного законодавства він має переважне перед ОСОБА_1 право на особисте виховання синів.

Також звертає увагу на ту обставину, що в судовому засіданні малолітній син ОСОБА_8 висловив бажання проживати разом з ним. Про необхідність визначення місця проживання дітей з батьком також зазначалось у висновку органу опіки та піклування. Проте суд не навів переконливих доводів недостатньої обгрунтованості висновку органу опіки та піклування щодо проживання малолітнього сина ОСОБА_8 разом з ним, та не вказав, яким чином проживання з батьком суперечитиме інтересам дитини. При вирішенні спору суд не мав правових підстав вирішувати питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_8 в залежності від місця проживання його брата ОСОБА_9 , який досяг 14 років. У такий спосіб суд порушив норми матеріального права щодо його відповідальності як батька за виховання та розвиток сина.

Суд визначив місце проживання дитини з ОСОБА_1 , яка не надала суду належних документів на підтвердження тієї обставини, що вона є рідною бабою ОСОБА_8 . Окрім того, на підставі рішення суду син ОСОБА_8 змушений проживати у житловому будинку, який належить ОСОБА_10 останній не перебуває у родинних відносинах із дитиною та не є його дідом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що в судовому засіданні малолітній ОСОБА_8 лише висловив бажання періодично бачитись з батьком, а не проживати разом з ним. Хлопчик також пояснив, що хоче проживати разом з бабусею, братом та дідусем.

Судом встановлено, що між дітьми існує тісний взаємозв`язок й розлучення ОСОБА_11 негативно впливатиме на душевний та емоційний стан ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина проживає у житловому будинку, який належить сторонній особі, не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_10 є чоловіком ОСОБА_1 та в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_8 свій вільний час здебільшого проводить із ОСОБА_10 та називає його дідусем й любить його.

Окрім того, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 грудня 2018 року встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та її донькою.

Вказані обставини були враховані судом, який ухвалив законне й обгрунтоване рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

При цьому, ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 перешкоджає йому виконувати батьківський обов`язок щодо матеріального утримання дітей та їх виховання, не дозволяє йому бачитись з дітьми. Протягом всього часу проживання дітей з позивачкою він відвідував їх, надавав матеріальну допомогу й подарунки. На даний час він має у власності житловий будинок, забезпечений роботою та має сталий заробіток, достатній для належного матеріального утримання дітей.

Представник ОСОБА_2 також звернула увагу на ту обставину, що суд взагалі не вирішив питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_9 , пославшись на положення ст. 29 ЦК України. Водночас, судом не враховано те, що в даному випадку всю відповідальність за дитину несе батько.

На думку ОСОБА_1 та її представника, апеляційна скарга є необгрунтованою.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_12 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_12 неповнолітні діти стали проживати у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Акти обстеження сім`ї та житлово-побутових умов проживання за вказаною адресою, складені комісією Овруцької міської ради 10 грудня 2018 року та 8 липня 2019 року, свідчать про те, що у житловому будинку АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Житловий будинок загальною площею 42 кв.м., складається з трьох житлових кімнат, кухні, веранди, ванної кімнати, туалету. У будинку є централізоване водопостачання, опалення пічне. Будинок перебуває у хорошому стані, завжди прибрано, зауваження відсутні. Регулярно проводиться косметичний ремонт приміщень. Житлово-побутові умови задовольняють вимоги для проживання двох неповнолітніх осіб. Діти мають окрему кімнату, обладнану меблями, у кімнаті створені умови для навчання та відпочинку дітей, наявні іграшки, діти мають комп`ютер, забезпечені одягом. Сім`я забезпечена продуктами харчування. В господарстві утримують корову, телицю, 2 свиней, кури, качки. Сімейний бюджет складає 11047 грн. щомісячно. Сім`я в селі характеризується позитивно, працьовита, діти доглянуті, не голодні, веселі та дружелюбні, забезпечені одягом та іграшками. Скарг на сім`ю ОСОБА_1 від жителів громади не надходило ( а.с.16,114, т.1).

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 з 1 вересня 2018 року навчається у Норинській ЗОШ І-ІІІ ступенів. ОСОБА_5 з 21 травня 2018 року відвідує Норинський заклад дошкільної освіти Овруцької міської ради.

Долучені до матеріалів справи довідки зазначених навчальних закладів містять інформацію про те, що ОСОБА_1 забирає свого онука ОСОБА_7 з Норинського закладу дошкільної освіти, постійно спілкується з вихователями закладу, відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_2 протягом 2018 року не відвідував даний заклад дошкільної освіти.

ОСОБА_1 цікавиться навчанням та вихованням свого онука ОСОБА_13 , постійно спілкується з класним керівником, вчителями-предметниками, шкільним психологом та дирекцією закладу освіти. Батько учня ОСОБА_2 протягом 2018 року лише один раз, у жовтні місяці, відвідав заклад освіти, проте дитина не захотіла з ним спілкуватись ( а.с.26-29, т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді водія Комунального підприємства « Автотранспортне підприємство 0628». За місцем роботи характеризується позитивно. На даний час проживає АДРЕСА_2 . Окрім нього, у зазначеному житловому будинку проживає його мати ОСОБА_14 .

Акт обстеження житлово-побутових умов проживання складений комісією служби у справах дітей Андрушівської райдержадміністрації 8 травня 2019 року, свідчить про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 , складається з трьох кімнат. Стан будинку задовільний, кімнати сухі, світлі, чисті. У будинку чисто, затишно, тепло встановлено комбіноване опалення ( пічне, газове), проведений косметичний ремонт. Для дітей визначена окрема кімната, окремі місця для сну, є ноутбук, куточок для відпочинку, а також для приготування уроків. Сім`я утримує підсобне господарство. Щомісячний дохід сім`ї становить 15000 грн. Ситуація в сім`ї стабільна, створені належні умови для всебічного розвитку дітей та їх нормального проживання.

ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на нього до сільської ради не надходило. На момент обстеження алкогольними напоями не зловживає, бажає проживати разом з дітьми, адже повність може забезпечити їх матеріальний стан, спроможний піклуватись про їх розвиток та навчання ( а.с.97).

В судовому засіданні також досліджувалась характеристика на ОСОБА_2 , видана за місцем його попереднього проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_3 .

У даній характеристиці зазначено, що ОСОБА_2 проживав за цією адресою разом з дружиною ОСОБА_12 та двома дітьми до середини 2018 року. За час проживання зарекомендував себе з негативної сторони, а саме: постійно зловживав спиртними напоями, з`являвся напідпитку, неодноразово вчиняв скандали та бійки, зокрема зі своєю дружиною. Остання працювала, скарг на неї не надходило ( а.с.120, т.1).

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_12 між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до ГУНП в Житомирській області із заявою щодо дій ОСОБА_1 , яка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та відмовляється повертати йому синів.

Окрім того, він звертався до Служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації із заявою щодо повернення йому дітей. Комісією Служби у справах дітей 26 квітня 2019 року прийнято рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його синів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Також за результатами звернення ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Андрушівської районної державної адміністрації 13 травня 2019 року складено висновок, відповідно до якого Орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання неповнолітніх дітей разом з батьком.

Наявний в матеріалах справи висновок Органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації від 3 травня 2019 року, свідчить про те, що, вислухавши думку бабусі та батька, врахувавши факти, що батько зацікавлений у поверненні та утриманні дітей, зобов`язується дбати про них, члени комісії прийняли рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . Окрім того, комісія прийшла до висновку про необхідність повернення дітей їх батьку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції в судовому засіданні з`ясовувалась думка дітей щодо місця їхнього проживання.

Так, хлопчики пояснили, що проживають з бабусею та дідусем, яких вони люблять. Проживати з ними їм подобається, у них є друзі в селі. Також діти пояснили, що коли вони проживали разом з батьками у м. Житомирі, тато бив маму.

ОСОБА_8 зазначив, що жити з татом не хотів би. Останній раз бачив тата, коли він приїздив на День народження та привіз у подарунок самокат. Тата бачив з вікна, проте не вийшов, бо не хотів, бабуся не дозволила. В подальшому пояснив, що у разі, коли б бабуся пустила, пішов би жити до тата. Також зазначив, що у бабусі йому добре, не хоче проживати окремо від свого рідного брата, з яким щодня проводить багато часу.

ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що не бажає спілкуватись з батьком, оскільки ображається на нього за те, що він не приділяв йому уваги, бив його та маму. З батьком проживати не бажає, хоче жити з бабусею, дідусем та молодшим братом. З ОСОБА_8 він проводить кожен день, вони завжди разом. Він звик до школи в селі, у нього є багато друзів.

Відповідно до положень ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1,2 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи ту обставину, що неповнолітньому ОСОБА_15 виповнилося чотирнадцять років, він вправі самостійно обирати місце проживання й таке право не може бути обмежене судовим рішенням.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання ОСОБА_13 .

Колегія суддів вважає також вірним висновок суду про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 разом з бабусею.

Так, встановивши наявність належних матеріально-побутових умов проживання як у ОСОБА_1 , так і у ОСОБА_2 , а також тривалість проживання малолітньої дитини у сім`ї бабусі, сталі соціальні зв`язки дитини, доброзичливі стосунки між усіма членами сім`ї, в якій проживає дитина, тісний психологічний та емоційний зв`язок хлопчика зі старшим братом, суд прийшов до обгрунтованого висновку про те, що визначення місця проживання ОСОБА_7 разом із ОСОБА_1 відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, яка матиме можливість проживати з рідними йому людьми бабусею та братом. На переконання суду, ОСОБА_1 має можливість та бажання забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку внука.

Слід зауважити, що визначення місця проживання ОСОБА_7 разом з бабусею, а також відмова у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання ОСОБА_13 , за жодних обставин не може розцінюватись як розлучення дітей з батьком, який не позбавлений права спілкуватися із синами та зобов`язаний брати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, й може реалізувати свої права шляхом домовленості із ОСОБА_1 щодо встановлення порядку та способу участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, а у разі недосягнення такої згоди, - за рішенням органу опіки та піклування або на підставі рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 17 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: