Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 653/406/13-ц

провадження № 61-42063св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступниками якого є малолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, -ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року у складі судді Пузанової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є малолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 24 липня 2009 року вона передала ОСОБА_2 згідно з договором позики грошові кошти в розмірі 65 000 грн на проведення реконструкції та оздоблення нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зобов`язувався повернути кошти до 01 березня 2012 року, але гроші повернуто не було.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 65 000 грн.

У лютому 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про укладення мирової угоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року у складі судді Постола В. С. визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, а саме 2/5 частки нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються із: кафе ІНФОРМАЦІЯ_3» літ. «Д», загальною площею 60,8 кв. м, прибудови літ. «д» загальною площею 73,9 кв. м, складу літ. «Є» загальною площею 30,7 кв. м, вбиральня літ. «Т», які розташовані на земельній ділянці 0,1392 га, кадастровий номер :21:029:0072.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

09 листопада 2017 року ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року залишено без руху, оскільки, заява ОСОБА_6 про поновлення процесуального строку не містила посилання на обставини, які перешкоджали відповідачу та його правонаступнику ОСОБА_5 оскаржити ухвалу суду від 20 лютого 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 січня 2018 рокувідмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року про визнання мирової угоди з часу її постановлення до дня смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1) ним не оскаржувалась. Також не оскаржувалась у межах строку, визначеного процесуальним законом, його правонаступником ОСОБА_5 , а тому, беручи до уваги відсутність волевиявлення відповідача ОСОБА_2 щодо апеляційного оскарження такої ухвали, наведені ОСОБА_6 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_6 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану судову ухвалу та справу передати для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 20 грудня 2019 рокуу відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є малолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року, оскільки оскаржувана ухвала Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року апеляційним судом по суті не переглядалася, відмовлено.

Ухвалою судді Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є малолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2016 року враховуючи те, що наведені ОСОБА_6 у клопотанні підстави про поновлення строку на касаційне оскарження ухвал Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року та від 15 липня 2016 року є неповажними, відмовлено.

Ухвалою судді Верховного Суду від 20 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, закасаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду у складі колегіїз п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квітні 2017 року ОСОБА_6 стало відомо про те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключено нерухоме майно, а саме 2/5 частки нежитлових приміщень, що розташовані за адресою:АДРЕСА_1 . Право власності на 2/5 частки нежитлових приміщень ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року визнано за ОСОБА_1 . Участі у розгляді справи ОСОБА_6 не брала, тому строк на апеляційне оскарження нею пропущено з поважних причин.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України 2004 року, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Право апеляційного оскарження судових рішень у межах строків встановлених статтею 294 ЦПК України, 2004 року належить і правонаступникам осіб, які мають право на вчинення наведеної процесуальної дії.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно із статтею 73 ЦПК України 2004 року суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_6 посилалась як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження на те, що про відчуження спірного майна дізналась наприкінці квітня 2017 року під час оформлення спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції посилався на те, що у спірних правовідносинах відповідач ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не скористався правом на оскарження ухвали в апеляційному порядку.

Під час розгляду апеляційним судом апеляційних скарг, поданих 15 жовтня 2014 року та 11 листопада 2014 року Споживчим товариством «Рибкооп» та ОСОБА_4 , яка діяла у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року, ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2015 року залучено до участі у справі ОСОБА_5 як правонаступника ОСОБА_2 (а.с. 109).

ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду судом апеляційної інстанції цивільної справи, однак на засідання вона не з`являлася, а 01 квітня 2015 року подала до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 116, 119, 133, 136).

Надалі СТ «Рибкооп» та ОСОБА_4 відмовилися від поданих ними на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року апеляційних скарг. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року прийнята відмова заявників від апеляційних скарг, апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є малолітній ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за апеляційними скаргами СТ «Рибкооп» та ОСОБА_4 закрито (а.с. 144-145).

Копія зазначеної ухвали 05 травня 2015 року направлена апеляційним судом на адресу ОСОБА_5 (а.с. 148).

21 липня 2015 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 отримала ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року, про що свідчить подана нею заява (а.с. 158).

Суд апеляційної інстанції, зважаючи на те, що ухвала Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року про визнання мирової угоди протягом значного періоду часу, зокрема, з часу її постановлення до дня смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) ним не оскаржувалась, як і не оскаржувалась у межах строку визначеного процесуальним законом, його правонаступником ОСОБА_5 , дійшов правильного висновку про те, що наведені ОСОБА_6 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Доводи касаційної скарги про те, що лише у квітні 2017 року ОСОБА_6 стало відомо про те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключено нерухоме майно, а саме 2/5 частки нежитлових приміщень, що розташовані за адресою:АДРЕСА_1 . Участі у розгляді справи ОСОБА_6 не брала, тому строк на апеляційне оскарження ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року нею пропущено з поважних причин, є безпідставними, оскільки 21 липня 2015 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 отримала ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк