Ухвала

Іменем України

15 червня 2020 року

м. Київ

справа № 175/4980/19

провадження № 61-7615ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та захисту довкілля України,

розглянув касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України про відшкодування моральних та матеріальних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень особистого немайнового права на життя та особистого немайнового права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні шляхом реалізації в Україні технології Благути «Екотерм» з використанням для виробництва енергії альтернативної сировини « ІНФОРМАЦІЯ_1» (авторське свідоцтво № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ).

Позов обґрунтовано тим, що він є співавтором технології Благути «Екотерм» з використанням для виробництва енергії альтернативної сировини « ІНФОРМАЦІЯ_1» (авторське свідоцтво № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ).

Позивач зазначав, що реалізація даного проекту це технологічний прорив в енергетиці та екології, економічна цінність даної технології перевищує вартість існуючих видів палива, а Міністерство енергетики та захисту довкілля України безпідставно відмовляється запроваджувати у виробництво його технологію, чим порушує ряд постанов Кабінету Міністрів України, який в свою чергу не контролює їх належне виконання.

Посилаючись на те, що вказаними незаконними діями відповідачів йому завдається моральна шкода, просив відшкодувати йому за рахунок держави моральні збитки, стягнувши їх з Кабінету Міністрів України та Міністерства енергетики та захисту довкілля України.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2020 року скасовано. Справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про тотожність заявленого позову, з позовом, який розглядається Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області у справі № 175/4951/19-ц. Крім того, до матеріалів даної справи не додано копії позовної заяви по справі № 175/4951/19-ц, для підтвердження факту її ідентичності даній справі.

Кабінет Міністрів України у травні 2020 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2020 року касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без руху для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема для сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Надано строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення цієї ухвали, але який не може перевищувати десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У травні 2020 року Кабінет Міністрів України засобами поштового зв`язку надіслав матеріали на усунення недоліків, а саме платіжне доручення від 15 травня 2020 року № 221 про сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судами встановлено, що в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 175/4951/19-ц (провадження № 2/175/1424/19) за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Дніпровської обласної державної адміністрації, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпровської обласної державної адміністрації, Дніпровської обласної ради про відшкодування моральних та матеріальних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень особистого немайнового права на життя та особистого немайнового права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на винаходи і корисні шляхом реалізації в України технології Благути «Екотерм» з використанням для виробництва енергії альтернативної сировини « ІНФОРМАЦІЯ_1» (авторське свідоцтво № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ).

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 23 грудня 2019 року, розгляд справи триває.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що неможливо встановити тотожність позовних вимог у справі № 175/4980/19, з позовними вимогами у справі № 175/4951/19, виходячи виключно із суб`єктного складу та загальних ознак предмету позовів.

При цьому, як зазначив апеляційний суд, у матеріалах справи відсутня позовна заява у справі № 175/4951/19-ц, що унеможливлює дослідження судом підстав позову у зазначеній справі, як елементів його захисту, і як наслідок зробити висновок про ідентичність позовів.

Суд апеляційної інстанції правильно врахував правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції повинен був залишити без руху позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Кабінету Міністрів України є необґрунтованими, оскільки суперечать повноваженням суду апеляційної інстанції та зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм цивільного процесуального законодавства.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Таким чином, оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України про відшкодування моральної та майнової шкоди, за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик