УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Лисичанський міський відділ УДМС України в Луганській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року, а також станом на 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Заявник ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути за його відсутності.

Від представника заінтересованої особи, через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області надійшли пояснення, в яких вона заперечила щодо задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки вважає останню безпідставною.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

За положеннями ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно зі ст.ст. 293, 294 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вирізняючими ознаками окремого провадження є несумісність із спором про право, відсутність сторін із протилежними інтересами, неможливість застосування низки правових норм та принципів, які притаманні позовному провадженню, а саме, щодо змагальності, диспозитивності, процесуальної рівності та інші.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому судове встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження можливе лише в разі, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , встановлення факту постійного проживання на території України, йому необхідно для отримання паспорта громадянина України, який потрібен для подальшого офіційного працевлаштування та реєстрації шлюбу.

Відповідно до відмови, наданої начальником Лисичанського міського відділ УДМС України в Луганській області, від 09 серпня 2020 року, оформлення паспорта громадянина України можливо лише за умови встановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України та встановлення особи, зв`язку з чим у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено.

Згідно ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає чи буде виявлений спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на вищевикладене, дійшовши переконання про наявність спору про право, суд вважає необхідним залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України без розгляду.

Керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 259-260 ЦПК України, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, п. 3, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Лисичанський міський відділ УДМС України в Луганській області про встановлення факту постійного проживання на території України залишити без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення в порядку передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.Ю. Луньова