22-ц/804/1895/20
237/3902/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/3902/17

Номер провадження 22-ц/804/1895/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,

секретар Галстян Г.Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року, у складі судді Сенаторова В.А., повний текст рішення складено 04 березня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про усунення особи від права на спадкування,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути від спадкування за законом доньку померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з яким з початку 2011 року знаходилась у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, шлюб зареєстрували 22 листопада 2016 року у виконкомі Павлівської сільської ради Мар`їнського району. За життя чоловіку позивача належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 , придбаний ним особисто 26 травня 1993 року та ? частини земельної ділянки площею 9,710 га, розташована в с.Павлівка Мар`їнського району Донецької області отримана ним в порядку спадкування.

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_3 є донька ОСОБА_2 , яка батька не сприймала, приходила нечасто, у разі потреби грошей, на похорон не прийшла. ОСОБА_3 намагався допомагати дочці матеріально, сплачував аліменти, підтримував по батьківськи, очікував її приходу. Позивачка для оплати за навчання відповідачки у Бердянському педагогічному університеті отримала кредит у ПриватБанку. Всі витрати по лікуванню, догляду та похованню ОСОБА_3 несла тільки позивач. Позивач продовжує доглядати спірний будинок, веде господарство, сплачує комунальні послуги. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач дізналась, що з такою заявою звернулась до нотаріальної контори відповідач ОСОБА_2 . Позивачка вважає, що відповідачка, незважаючи на те, що є спадкоємцем першої черги, має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки на день смерті батька не проживала з померлим, сумісного побуту з ним не мала, мешкала окремо, не доглядала його, не надавала йому необхідної допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою належними доказами не доведений факт тривалого перебування спадкодавця у безпорадному стані, його потреба в матеріальній допомозі, з урахуванням його матеріального стану та матеріального стану відповідачки, та обов`язок відповідачки, щодо надання такої допомоги і можливість її надання.

Оцінюючи отримані від позивачки відомості щодо раннього статевого життя відповідачки та взаємозв`язок цієї обставини з хворобою та смертю ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку що ці відомості не пов`язані з предметом доведення у справі і не прийняв до уваги покази свідків та пояснення позивачки про ці обставини.

Також, суд визнав неналежними доказами фотознімки будинку, який входить до спадкової маси, що надала позивачка в обґрунтування своїх вимог, оскільки вони не містять інформації щодо предмета спору та не доводять обставини, які належить встановити при вирішенні питання про усунення особи від права спадкування.

Судом не прийнято до уваги надану позивачкою «Расписку (распоряжение)», якою позивачка намагалася довести ту обставину, що за життя спадкодавець виразив бажання залишити все своє майно у спадок саме позивачці, оскільки вона не відповідає критеріям, встановленим ст.77 ЦПК України. Суд прийшов до висновку, що «Расписку (распоряжение)» не можна вважати заповітом в сенсі ст. ст.1233, 1247 ЦК України, даний документ не відповідає критеріям заповіту та є нікчемним згідно ст.1257 ЦК України.

Судом не встановлено, що через свою хворобу ОСОБА_4 потребував допомоги саме своєї доньки і ніхто інший цю потребу не міг задовільнити, судом не встановлено обставин, які би вказували на ухилення відповідачки від допомоги батькові при наявності у неї можливості її надати.

Факт оплати позивачем ритуальних послуг, пов`язаних з похованням ОСОБА_3 , також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, але ця обставина не вказує на наявність передбачених законом підстав для усунення відповідачки від права спадкування. Це свідчить лише про виконання морального обов`язку дружини померлого та вшанування його пам`яті відповідно до загальноприйнятих звичаїв.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

16 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 червня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що рішення ухвалено судом з порушенням строків розгляду справи, встановлених законом.

Вказує, що є невірним висновок суду про те, що не доведено та не встановлено факт умисного ухилення відповідачки від надання допомоги батькові, а також те, що не встановлено підстав для усунення її від права на спадкування.

Вважає, що рішення суду є необґрунтованим, встановлені обставини та пояснення свідків спотворені. Неправдивим є твердження суду про те, що свідки, сторонні особи, інші родичі надавали померлому необхідну допомогу. Так, свідки-родичі не знаходились у них вдома постійно, не надавали гроші та матеріальну допомогу хворому, не турбувались про нього.

Зазначає, що тільки позивачка, яка є теж особою з інвалідністю, піклувалась про ОСОБА_3 , для купівлі ліків брала гроші у борг, який дотепер продовжує віддавати, оскільки отримує пенсію у мінімальному розмірі. ОСОБА_3 потребував саме в допомозі доньки, якій він постійно телефонував, просив прийти та про допомогу. Відповідач не навчалась, не працювала, знаходилась вдома, проживає у будинку поряд із померлим батьком, знала про тяжку хворобу батька, мала фізичну можливість надавати допомогу батькові, готувати їжу, прати, міняти білизну, сходити в магазин, аптеку, супроводити до лікарні, надати моральну підтримку. Відповідачка розуміла свій обов`язок щодо надання допомоги безпорадному батькові, однак навмисно ухилялась від виконання обов`язку дітей щодо піклування за батьками.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 , вони уклали шлюб 22.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області серії НОМЕР_1 від 22.11.2016 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_2 , батьком якої є ОСОБА_3 .

Батько відповідача по справі ОСОБА_3 був особою з інвалідністю третьої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0714575.

ОСОБА_3 з 18 травня 2012 року по 31 травня 2012 року знаходився на амбулаторному лікуванні після опіку, в наслідок чого у останнього порушилася функція ходьби, і в 2013 році йому встановлено діагноз: зниження опорної функції правої ноги, остеамеліт п`яткової кістки.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 04 жовтня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На момент розгляду справи відповідно до заяв сторін свідоцтво про право на спадщину не видано.

Предметом даного цивільного спору є вимога позивача усунути відповідача ОСОБА_2 , як спадкоємця першої черги, від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 . Підставами поданого позову, за твердженням позивача, є те, що відповідачка ухилялася від надання допомоги своєму батькові ОСОБА_3 , який через важку хворобу був у безпорадному стані та не мав допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги і отримав цю допомогу від своєї дружини, сестри, сина і куми своєї дружини. Як вказують свідки та сама позивачка, ця допомога була достатньою за обставин перебігу його хвороби. Отже, ОСОБА_3 був доглянутий, а його потреби у відповідному догляді були задоволені особою, з якою він проживав однією сім`єю, та іншими близькими, зокрема сестрою, яка надала 11300,00 грн на придбання ліків, та сподівається на повернення цих грошей.

Також, судом встановлено, що батько та донька спілкувались один з одним, хоча померлий, за показами свідків, вважав, що цього спілкування йому було не достатньо. Судом встановлено, що батько ніколи не звертався за допомогою до своєї доньки, не вимагав цієї допомоги, допомогу по господарству вимагала від відповідачки позивачка і, як випливає із пояснень свідка ОСОБА_5 , відповідачка допомагала по господарству, коли у неї була така можливість, зокрема збирала горіхи, вбирала у хаті батька.

В судовому засіданні встановлено, що ліки на лікування ОСОБА_3 були придбані позивачкою по справі, також, ліки купувались і за рахунок сестри померлого. Зазначені факти не спростовані відповідачкою. На думку суду, ця обставина свідчить про те, що хворий мав відповідний догляд та засоби для лікування.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживала окремо від батька та його дружини позивачки по справі, у неї створена своя сім`я, батьки відповідачки розірвали шлюб, коли вона ще була дитиною. Встановлено, що коли батько ОСОБА_3 захворів, відповідачка була неповнолітньою, вона не могла утримувати свого батька, який проживав з іншою дружиною і отримував пенсію. Відповідачка не мала самостійного доходу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.223).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_2 , заперечуючи проти доводів апеляційної скарги пояснила, що за рік до смерті батька вона досягла повноліття, та до цього часу її утримував батько, який внаслідок опіку ноги був визнаний особою з інвалідністю третьої групи. Батько хворів на протязі 10 років, але стан його здоров`я дозволяв керувати автомобілем. Між нею та позивачкою виникли неприязні стосунки у зв`язку з чим вона останні роки не часто приходила до батька, але до останнього з ним спілкувалась, останній раз приходила до нього за місяць до смерті. Раніше вона допомагала батькові та позивачці вправлятися по домогосподарству. В листопаді 2016 року вона залишила навчання, не працювала, доглядала за матір`ю, яка хворіла та не мала свого доходу. Батько ніколи до неї не звертався за допомогою.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення відповідачки ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1224 ЦК України встановлено підстави усунення спадкоємців від права на спадкування.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».

За положеннями статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На вимогу зазначених норм, під час розгляду справи позивачка не довела обставин для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_3 , який через хворобу знаходився в безпорадному стані.

Надані до матеріалів справи письмові доказі, а саме виписки з амбулаторної карти хворого ОСОБА_3 , виписні епікризи для проходження МСЕК, консультативні висновки (а.с. 25 32, 84 -94) свідчать про те, що останній внаслідок отримання в 2003 році побутової травми був визнаний особою з інвалідністю третьої групи, постійно проходив курс противоатеросклеротичної терапії в хірургічному відділенні, внаслідок чого потребував сторонньої допомоги, яку, відповідно до пояснень позивачки, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , надавали позивачка, сестра ОСОБА_3 та син позивачки, та наданими ними допомога була достатньою за обставин перебігу його хвороби.

Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не доведено факту тривалого знаходження спадкодавця ОСОБА_3 в безпорадному стані, його потреби у допомоги саме ОСОБА_2 , звернення ОСОБА_3 або його близьких родичів, знайомих до відповідачки з проханням надати допомогу батькові та винної поведінки відповідачки, спрямованої на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності умов, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом та відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 233/6868/15-ц, за змістом статті 1224 ЦК України при вирішенні питання про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин. Підлягають доведенню факти, що спадкодавець перебував у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги (може підтверджуватись медичною документацією), відповідач мав можливість надавати допомогу, проте ухилявся від її надання.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у тому числі і поясненням свідків, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, що ОСОБА_1 не довела обставин для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України та усунення відповідачки від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги відносно тривалого часу розгляду справи, оскільки вони не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За положеннями статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції, судова колегія встановила, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права і погоджується з його висновком.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 червня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова