У Х В А Л А

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 509/587/19

провадження № 61-8335 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» в особі його структурного підрозділу - Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства - про скасування рішення від 08 серпня 2018 року, прийнятого у формі протоколу № 88,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Одесагаз» в особі його структурного підрозділу Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства про скасування рішення від 08 серпня 2018 року, прийнятого у формі протоколу № 88, оформленого актом-розрахунком від 08 серпня 2018 року № 88.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 липня 2018 року Овідіопольським Управлінням експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» демонтовано належний їй побутовий лічильник газу типу Elster BK G-4Т, заводський номер 5188741, 2012 року випуску, про що складено відповідний акт, а також акт № 143 про порушення побутовим споживачем, в якому встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ на підставі виявлення пломби ЗВТ не заводського походження.

На підставі вказаного акту у приміщенні ПАТ «Одесагаз» проведено експертизу демонтованого газового лічильника, про що відповідна комісія склала акт № 213. Комісією встановлено порушення цілісності пломби заводу-виробника ЗВТ, у зв`язку із чим зроблений висновок про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. В результаті розгляду вказаного акту, з урахуванням комісійного акту від 24 липня 2018 року № 213 ПАТ «Одесагаз», комісією Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства 08 серпня 2018 року було прийнято рішення (у формі протоколу засідання комісії) про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Сама вартість розрахована згідно акту-розрахунку від 08 серпня 2018 року № 88 і склала 42 229,84 грн.

Не погодившись з такими висновками, вона звернулася до Одеського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судової трасологічної експертизи по лічильнику та отримала висновок, яким спростовано висновки комісії відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз», прийнятого 08 серпня 2018 року у формі протоколу № 88 засідання комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, оформленого актом-розрахунком від 08 серпня 2018 року № 88, про порушення нею Кодексу газорозподільних систем, на підставі якого вона зобов`язана сплатити витрати газу в сумі 42 229,84 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз», прийнятого 08 серпня 2018 року у формі протоколу № 88 засідання комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, оформленого актом-розрахунком від 08 серпня 2018 року № 88, про порушення ОСОБА_1 . Кодексу газорозподільних систем, на підставі якого ОСОБА_1 зобов`язана сплатити витрати газу в сумі 42 229,84 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку позивача, отже, відсутній сам факт можливості того, що комерційним вузлом обліку не обліковувалися, чи обліковувалися частково, чи з порушенням законодавства, витрати (споживання) природного газу, та інші дії, що призвели б до викривлення даних обліку природного газу, а тому необхідно скасувати рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз», прийнятого 08 серпня 2018 року у формі протоколу № 88 засідання комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, оформленого актом-розрахунком від 08 серпня 2018 року № 88.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 листопада 2019 року скасовано та закрито провадження у даній справі.

Судове рішення мотивовано тим, що складений комісією Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз» протокол № 88 про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання ОСОБА_1 в роботу ЗВТ від 08 серпня 2018 року всупереч вимогам глави XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року № 1379/27824, є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цього Кодексу, тому оскарження лише факту складення такого протоколу, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні дані про те, що ПАТ «Одесагаз» зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих за несанкціоноване втручання нею в роботу ЗВТ. Відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17, від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

27 травня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є скасування рішення Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз», прийнятого 08 серпня 2018 року у формі протоколу № 88 засідання комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, оформленого актом-розрахунком від 08 серпня 2018 року № 88, про порушення нею Кодексу газорозподільних систем, на підставі якого позивач зобов`язана сплатити витрати газу в сумі 42 229,84 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2020 року становить 525 500,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки в аналогічних справах Одеським апеляційним судом справи розглядалися по суті та приймались постанови про задоволення позовних вимог позивачів - фізичних осіб, постраждалих від дій посадових осіб ПАТ «Одесагаз». Крім того, дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки безпідставне донарахування з боку відповідача об`єму природного газу в сумі 42 229,84 грн є значним для позивача.

При цьому наведені заявником обставини, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або справа має виняткове значення для заявника. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» в особі його структурного підрозділу - Овідіопольського Управління експлуатації газового господарства - про скасування рішення від 08 серпня 2018 року, прийнятого у формі протоколу № 88 відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров