Справа № 507/473/20
У Х В А Л А

19 червня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області 20 травня 2020 року з Любашівського районного суду Одеської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2020 року вбачається, що справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

Абзацом 2 частини 1 статті 187 ЦПК України визначено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Частиною 6 статті 187 ЦПК України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з позовної заяви одним з відповідачів у справі є ОСОБА_3 , яка не є суб`єктом підприємницької діяльності та, за відомостями, вказаними в позовній заяві, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

У зв`язку з викладеним на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України Ананьївським районним судом Одеської області було направлено за вихідним номером 507/473/20/3177/2020 від 26 травня 2020 року було направлено запит до Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до частини 8 статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», розпорядником Єдиного державного демографічного реєстру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

У зв`язку з чим, на виконання вимог абз.2 ч.1, ч.8 ст.187 ЦПК України, Ананьївським районним судом Одеської області за вихідним номером 507/473/20/3176/2020 від 26 травня 2020 року було направлено до Любашівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3

18 червня 2020 року на адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшов лист Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області від 15 червня 2020 року №1117/02-20 відповідно до якого ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 1 статті 187 ЦПК України визначено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, статтями 175, 177 ЦПК України визначено ряд вимог до форми і змісту позовної заяви, а також документів, що мають подаватися разом з нею.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Розглядаючи вказане клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, а саме Законом України «Про судовий збір».

Позивачами заявлено чотири позовні вимоги, а саме: 1) Витребувати з чужого незаконного володіння Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 2) Зобов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство» передати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 3) 3обов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні приміщенням готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 4) Визнати недійсними та скасувати договір відповідального зберігання майна № ДПС-82/17 від 04.07.2017, а також та всі додаткові угоди до вказаного договору, укладені між Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство та ОСОБА_3 .

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовну заяву подано до суду у 2020 році.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2020 року встановлюється у розмірі 2102 гривні.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за вимогу майнового характеру має бути сплачений судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни такої вимоги, але не менше 840,80 гривень (2102 гривні прожитковий мінімум * на 0,4 мінімальний судовий збір), але не більше 10510 гривень (2102 гривня прожитковий мінімум * 5 максимальна ставка судового збору).

За вимогу немайнового характеру має бути сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень (2102 гривні прожитковий мінімум * на 0,4 мінімальний судовий збір).

Позивачами у позовній заяві ціну позову не вказано та зазначено, що позовна заява має немайновий характер.

При цьому, позивачами до позовної заяви додано квитанцію №11 від 29 квітня 2020 року, відповідно до якої при подачі було сплачено судовий збір 840,80 грн. тобто як за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру.

Проте, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Як зазначалося вище позовна заява містить вимогу про витребування з чужого незаконного володіння Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216.

Тобто, в даному випадку, відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову має визначатися ціною майна, яке витребовується, а саме приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України (в редакції до15 грудня 2017 року) передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

З наведеного вбачається, вимога про витребування майна є майновою та в даному випадку має бути сплачений судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни такої вимоги, але не менше 840,80 гривень (2102 гривні прожитковий мінімум * на 0,4 мінімальний судовий збір), але не більше 10510 гривень (2102 гривня прожитковий мінімум * 5 максимальна ставка судового збору).

Проте, позивачами вартість приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216, в позовній заяві не зазначена, що унеможливлює для суду визначення розміру судового збору, який мав бути сплачений.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 12 Постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснив, що у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Тобто, в даному випадку позивачами мав бути сплачений судовий збір за майновою вимогою окремо від судового збору за немайнові вимоги.

При цьому, пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Позивачами в позовній заяві заявлено три вимоги немайнового характеру, тобто в даному випадку за них мав бути сплачений судовий збір 2522,40 грн. (3 вимоги * 840,80 грн. ставка судового збору).

Проте, як зазначалося позивачами при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 840,80, що відповідає ставці судового збору за одну вимогу немайнового характеру.

З наведеного вбачається, що позивачами має бути доплачено судовий збір:

-за вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсотка від ціни такої вимоги, але не менше 840,80 гривень (2102 гривні прожитковий мінімум * на 0,4 мінімальний судовий збір), але не більше 10510 гривень (2102 гривня прожитковий мінімум * 5 максимальна ставка судового збору);

-за дві вимоги немайнового характеру 1681,60 грн. (2522,40 грн. три вимоги майнового характеру - 840,8 грн. сплачений судовий збір.

Також, слід зазначити, що не зазначення ціни позову, є порушенням вимоги пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, якою визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 185 ЦПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З наведеного вбачається, існують підстав для залишення позовної заяви без руху, як такої, що не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, та надання позивачам строку для усунення недоліків позовної заяви та доплати судового збору.

Керуючись ст.ст.133, 175, 177, 185, 260, 261, 284-286, 352-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном, - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня отримання позивачами цієї ухвали.

Роз`яснити позивачам, що відповідно до положень ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали направити позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О. О. Желясков