Ухвала

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 140/1984/19

провадження № 61-8535ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Немирівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у спрвах дітей Немирівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 .

Визначено порядок і спосіб участі у спілкуванні та вихованні батьку дитини ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 шляхом спілкування з дитиною кожного дня з 15:00 до 20:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_3 .

Визначено порядок і спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини діду ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_4 шляхом спілкування з дитиною кожного дня 15:00 до 20:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року в частині визначення способів участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 та в частині розподілу судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 шляхом систематичних побачень з онуком кожної середи та неділі з 11:00 до 15:00 години в присутності матері ОСОБА_3 за місцем проживання матері дитини.

Визначено спосіб участі діда ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 шляхом систематичних побачень з онуком кожної середи та неділі з 11:00 до 15:00 години в присутності матері ОСОБА_3 за місцем проживання матері дитини.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

27 травня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом з огляду на таке.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Оскаржуючи постанову Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, заявники не зазначають про підстави касаційного оскарження судових, рішень визначені частиною другою статті 389 ЦПК України. У касаційній скарзі містяться лише узагальнені посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, касаційну скаргу ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням строку для усунення зазначених вище недоліків, а саме: надання касаційної скарги в новій редакції (з її копіями відповідно до кількості учасників справи), в якій має бути зазначено, які конкретно докази, що були зібрані у справі, не досліджені судом.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 16 липня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк