Справа № 361/1820/20
Провадження № 2/361/2152/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинській Я.І., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в сумі 100 000,00грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що 08.05.2018р. вона передала відповідачу в борг під розписку 100 000,00грн., строком до 15.06.2018р., однак зобов`язання не виконав, борг не повернув.

Позивач в суді позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, підтвердив факт укладення договір позики, отримання позичених грошей від позивача в сумі 100000грн., підтвердив, що кошти позивачці не повернув, пояснив це проблемами з бізнесом, пообіцяв повернути борг.

Укладення договору позики між сторонами підтверджено розпискою позичальника від 08.05.2018р.

В розписці відповідач підтвердив, що позичив у ОСОБА_1 100000,00грн., гроші зобов?язувався повернути до 15.06.2018р.

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 626 ЦКУ - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 1046 ЦКУ визначено , - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження наявності між сторонами даного боргового зобов`язання, позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача, яка повністю відповідає змісту долученої до матеріалів справи копії даної розписки та сумі позики, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Сторони дотримались письмової форми договору. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору.

Надана позивачем розписка відповідає вимогам закону до письмової форми договору позики між фізичними особами. В ній є інформація щодо всіх істотних умов договору позики, і дана розписка є належним доказом укладення між сторонами вказаного договору позики на вказаних у розписці умовах.

Також розписка є належним доказом на підтвердження отримання позичальником позичених коштів.

Таким чином для позичальника з даного договору і після отримання ним позичених коштів виникли певні грошові зобов`язання , зокрема по поверненню коштів у визначений строк.

Відповідно до ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ).

Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідач не оспорював факту наявності написаної ним власноручно розписки від 08.05.2018р., жодних доказів погашення заборгованості за договором позики в повному обсязі або частково, суду не надавав, відзиву на позов не подав.

Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, визначений договором (вказаний ним у розписці).

Тому сума позики (згідно з розпискою непогашена сума позики в розмірі 100 000,00 грн.)

підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

Також стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України підлягають понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову - 1000,00грн.

Керуючись ст. ст. 205, 207, 208, 218, 526, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики 100000,00грн. та судові витрати 1000грн., всього стягнути 101000 грн. (сто одну тисячу гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк апеляційного оскарження обраховуються з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень ЦПК України. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Рішення складено 15.06.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова