Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 454/761/13-ц

провадження № 61-264св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - начальник Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

позивач (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року у складі судді Адамовича М. Я. та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій

У травні 2019 року начальник Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Сокальський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) звернувся до суду із заявами про видачу дублікатів виконавчих листів № 454/761/13-ц у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, виданих 16 травня 2014 року та 24 червня 2014 року.

Заяви мотивовані тим, що виконавчі листи було втрачено.

Ухвалами Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 рокувидано дублікати виконавчих листів у справі № 454/761/13-ц, виданих 16 травня 2014 року та 24 червня 2014 року Сокальським районним судом Львівської області.

Ухвали судів першої інстанції мотивовано тим, що виконавчі листи, дублікати яких просить видати заявник, безповоротно втрачені.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що державним виконавцем не були скеровані виконавчі документи стягувачу, оскільки такі документи було втрачено. Зі змісту заяви начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відомо, що державного виконавця Крупчака О. С., який здійснював виконання заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 травня 2013 року у справі № 454/761/13-ц, було звільнено. Станом на 08 листопада 2016 року виконавчі листи № 454/761/13-ц щодо боржників мали перебувати на виконанні у Сокальському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У касаційних скаргах, поданих у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять скасувати ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, прийняти постанову про відмову начальнику Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області у задоволенні заяв про видачу дублікатів виконавчих листів № 454/761/13-ц, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги за свої змістом є ідентичними та мотивовані тим, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про судове засідання, яке відбулось 26 червня 2019 року, що відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Суб`єкт звернення до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів не надав належних доказів про наявність у Сокальському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкритих виконавчих проваджень за втраченими листами. Суди попередніх інстанцій не врахували, що законодавством України не передбачено видачу дублікатів виконавчих документів поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, для отримання дублікатів таких документів заявнику необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження факту втрати, викрадення, знищення або істотного пошкодження виконавчих документів.

Під час розгляду цієї справи апеляційний суд порушив встановлений цивільним процесуальним законодавством України порядок долучення доказів у справі.

Надходження касаційних скарг до Верховного Суду

Ухвалами Верховного Суду від 10 січня 2020 року відкрито касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року і витребувано із Сокальського районного суду Львівської області цивільну справу № 454/761/13-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу за заявами начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про видачу дублікатів виконавчих листів у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційні скарги, поданому до суду у лютому 2020 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заперечувало проти доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій вважало законними і обґрунтованими.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини, встановлені судами

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17 травня 2013 року у справі № 454/761/13-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2006 року № 014/9411/84/45664 у сумі 12 764,18 доларів США, що в еквіваленті 102 024,09 грн, з яких: 10 608,48 доларів США, що в еквіваленті 84 793,58 грн, - заборгованість за кредитом; 89,97 доларів США, що в еквіваленті 719,13 грн, - заборгованість зі сплати відсотків; 2 065,73 доларів США, що в еквіваленті 16 511,38 грн, - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмір 1 081,45 грн.

16 травня 2014 року Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 454/761/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості згідно із заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17 травня 2013 року.

28 липня 2014 року державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Крупчаком О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44199035 за цим виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_2

29 грудня 2015 року державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Крупчаком О. С. виконавчий лист № 454/761/13-ц повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження (відсутність у боржника майна).

24 червня 2014 року Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 454/761/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості згідно із заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17 травня 2013 року.

28 липня 2014 року державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Крупчаком О. С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44199173 за цим виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_3

28 серпня 2015 року державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Крупчаком О. С. виконавчий лист № 454/761/13-ц повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

29 грудня 2015 року державним виконавцем Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Крупчаком О. С. виконавчий лист № 454/761/13-ц повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження (відсутність у боржника майна).

За результатами розгляду скарги, поданої AT «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» на дії державного виконавця, 08 листопада 2016 року начальником Сокальського РВ ДВС ГТУЮ v Львівській області Пограничним В. І. на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 44199173 (постанови від 29 грудня 2015 року № 44199173 про повернення виконавчого документа (виконавчого листа) № 454/761/13-ц стягувачу) (т. 1, а. с. 156-157, т. 2, а. с. 68).

Згідно з інформацією про виконавче провадження № листопада 2016 року начальником Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Пограничним В. І. винесено постанову про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 44199035 (постанови від 29 грудня 2015 року № 44199035 про повернення виконавчого документа (виконавчого листа) № 454/761/13-ц стягувачу) (а. с. 152-153).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час набрання заочним рішенням законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIІI «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Встановлено, що виконавчі документи перебували на виконанні у Сокальському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області (виконавчі провадження № 44199035 та № 44199173) та 29 грудня 2015 року державним виконавцем Крупчаком О. С. винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.

Водночас постановами начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 08 листопада 2016 року скасовано постанови державного виконавця Крупчака О. С. від 29 грудня 2015 року про повернення виконавчих документів у виконавчих провадженнях № 44199035 та № 44199173.

Відомості про оскарження зазначених постанов начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області у цій справі відсутні.

Отже, станом на 08 листопада 2016 року виконавчі листи № 454/761/13-ц, видані Сокальським районним судом Львівської області щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , фактично мали перебувати на виконанні у Сокальському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Відомостей про винесення в подальшому постанов щодо припинення виконавчих дій, повернення виконавчих документів стягувачу чи завершення виконавчого провадження матеріали справи не містять, а тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що начальник Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, звернувшись до суду із заявами про видачу дублікатів виконавчих листів, не порушив строк, встановлений для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, у свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Встановлено, що державним виконавцем не були скеровані виконавчі документи стягувачу та їх було втрачено.

Вирішуючи питання про можливість видачі судом дублікатів виконавчих документів у цій справі за заявами начальника Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, суди попередніх інстанцій врахували підстави звернення до суду з такою заявою з огляду на наведені заявником аргументи, обставини виконання виконавчих документів та наявні у матеріалах справи докази і дійшли обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення заяв.

Наведені в касаційних скаргах доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті розглянутих заяв та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначають у касаційних скаргах заявники.

Доводи касаційних скарг про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції за їх відсутності судом колегія суддів відхиляє, оскільки їх представники були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи та брали участь у розгляді справи в апеляційному суді.

Доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 26 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк