Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 766/7004/17

провадження № 61-46241св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Комерційний банк «ІндустріалБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року у складі судді Хайдарової І. О. та на постанову апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Бездрабко В. О., Приходько Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний Комерційний банк (далі - ПАТ АКБ) «ІндустріалБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 09 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 43І/0200/315/07, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 45 000,00 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою процентів у розмірі 12,5% річних.

Зазначало, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2010 року у справі № 2-539/10 за позовом АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов банку був задоволений та з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 394 295,40 грн. Згідно із зазначеним рішенням суду, загальна сума невиконаних зобов`язань ОСОБА_1 з повернення кредиту та зі сплати процентів, нарахованих по 02 жовтня 2009 року складає 389 481,05 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 жовтня 2009 року було еквівалентно 48 624,35 доларів США.

Вказувало, що внаслідок значного знецінення національної валюти та значного збільшення з 06 лютого 2015 року офіційного курсу долара США по відношенню до гривні, зазнало збитків, оскільки втратило частину коштів у зв`язку зі збільшенням вартості іноземної валюти, а саме доларів США.

При цьому навело розрахунок суми збитків:

1 313 914,76 грн (офіційний курс НБУ станом на 03 квітня 2017 року - 27,021745 грн за 100 доларів США * 48 624,35 доларів США заборгованість по тілу кредиту та процентам згідно рішення суду) - 389 481,05 грн (офіційний курс НБУ станом на 02 жовтня 2009 року - 8,01 грн за 100 доларів США * 48 624,35 доларів США) = 924 433,74 грн. Отже, розмір збитків у вигляді курсових різниць складає 924 433,74 грн.

Стверджувало, що оскільки заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором не погашена та складає 43 500 доларів США, йому заподіяні збитки у вигляді неотриманих доходів по відсотках від суми боргу у розмірі 12,5 відсотків річних за три роки (з 03 квітня 2014 року до 02 квітня 2017 року) 16 312,50 доларів США * 27,021745 грн = 440 792,22 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заподіяні збитки у розмірі 1 365 225,96 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 20 478,39 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року позов ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Індустріалбанк» заподіяні збитки у вигляді недоотриманих процентів в розмірі 425 982,99 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення районного суду мотивоване тим, що сторони на власний розсуд визначили умови укладеного між ними договору, у якому не визначили питання щодо валютних коливань та курсової різниці, позивач використав своє право на дострокове стягнення кредитної заборгованості, подавши позов до суду, та погодився із сумою визначеною в рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2010 року у справі № 2-539/10, оскільки вказане рішення в апеляційному порядку оскаржено не було.

Відтак, районний суд вважав, що підстави для стягнення збитків у виді курсової різниці відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2018 рокуапеляційну скаргу ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» залишено без задоволення.

Рішення Херсонського місцевого суду Херсонської області від 04 червня 2018 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» курсової різниці в сумі 924 433,74 гривень залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам позивача.

Посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), апеляційний суд зазначив, що «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у стягненні курсової різниці в сумі 924 433,74 грн скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» курсової різниці в сумі 924 433,74 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ АКБ «Індустріалбанк» мотивована тим, що суди, у порушення положень статей 89, 263 ЦПК України не перевірили та не надали належної правової оцінки доводам позивача про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача курсової різниці заборгованості обґрунтована тим, що неправомірними діями відповідача позивачеві завдано збитки, пов`язані зі здорожчанням валюти США, в якій було надано кредитні кошти.

Посилається на пункт 3.1 кредитного договору, у якому зазначено, що погашення кредиту та нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту без перерахунку розміру платежів в залежності від співвідношення будь-яких курсів валют, а сплата нарахованих комісій - у національній валюті України.

Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Антоненко Н. О. від 06 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 15 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Фактичні обставини, встановлені судами

09 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ІндустріалБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № 43І/0200/315/07, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 45 000,00 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою процентів у розмірі 12,5% річних (а. с. 7-9)

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 квітня 2010 року у справі № 2-539/10 за позовом АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов банку був задоволений та з ОСОБА_1 на користь АКБ «Індустріалбанк» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 394 295,40 грн (а. с. 10).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94?ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною другою статті 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме відповідно до статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Тобто курсова різниця ніяк не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національній валюті України при різних валютних курсах.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, провадження № 14-79цс18, у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 608/532/17, провадження № 61-26131св18

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики із ОСОБА_1 , визначивши заборгованість у валюті України гривні, вказавши, що саме 394 295,40 грн є повним розміром заборгованості (а саме: заборгованість за кредитом - 348 435 грн; заборгованість зі сплати відсотків - 36 932,59 грн; донараховані відсотки за період з 29 серпня 2009 року - 02 жовтня 2009 року включно - 4 113,46 грн; пеня за невчасне повернення кредиту - 4 814,36 грн).

Верховний Суд виходить з того, що у кредитора, який сам визначив заборгованість у валюті України гривні, і погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, відсутні підстави для стягнення курсової різниці.

Установивши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2014 року не виконано, кошти не стягнуто, відповідно, збитки в розумінні статті 22 ЦК України не наставали і встановити їх розмір на час розгляду справи неможливо.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк