Ухвала

11 червня 2020 року

місто Київ

справа № 753/22923/17

провадження № 61-47202св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головне територіальне юстиції управління у м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління у м. Києві на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, у якому просив стягнути на свою користь з Державного бюджету 139 392, 00 грн на відшкодування завданої начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Зайцем А. М. моральної шкоди.

Враховуючи ціну позову та керуючись положеннями пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України, позивач 09 лютого 2018 року звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до протоколу судового засідання від 07 березня 2018 року Дарницький районний суд міста Києва ухвалив продовжувати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000, 00 грн, шляхом списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві коштів з Державного бюджету.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у листопаді 2018 року, ОСОБА_1 просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди - 4 000, 00 грн, повернути справу в цій частині до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Також у листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якій заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ухвалою від 29 листопада 2018 року - за касаційною скаргою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У грудні 2018 року надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ОСОБА_1 у грудні 2018 року подав відзив на касаційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, просив відмовити у задоволенні цієї касаційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа разом з матеріалами касаційного провадження 13 квітня 2020 року передана судді-доповідачеві Погрібному С. О.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX

(далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у лютому 2018 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.

Отримавши матеріали цивільної справи, під час підготовки справи до касаційного розгляду судом виявлено, що провадження за касаційною скаргою відкрито помилково, оскільки її подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762, 00 грн.

Ціна позову у цій справі щодо відшкодування моральної шкоди становить 139 392, 00 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн х 100 = 176 200, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Верховним Судом враховано, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року; судом першої інстанції розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Касаційні скарги не містять посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявники їх наявність не обґрунтували.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити. Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом помилково відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

О. В. Ступак