ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2020 року

м.Харків

справа № 646/970/20

провадження № 22-ц/818/3649/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругова С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Янцовської Т.М., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року позовну заяву передано до Дзержинського районного суду м. Харкова.

В апеляційній скарзі Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі стадії відкриття провадження.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, тому справа має розглядатися за загальними правилами підсудності, а саме: за місцем реєстрації відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Передаючи цивільну справу на розгляд до Дзержинського районного суду міста Харкова, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу користування та утримання відповідачем нерухомого майна, а тому за правилами виключної підсудності він має розглядатись за місцем знаходження такого майна.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. І ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надаються за адресою розташування квартири: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.24-25).

При цьому відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Висновок суду першої інстанції про те, що справа за вищевказаним позовом підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки спір пов`язаний із правом користування нерухомим майном, а саме: щодо заборгованості з утримання майна за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дзержинського районного суду міста Харкова.

Посилання апелянта на те, що до правовідносин, що виникли між сторонами не застосовуються правила виключної підсудності, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук