ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3372/18 Головуючий суддя І інстанції Глібко О. В.
Провадження № 22-ц/818/1008/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Глібко О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Харківводоканал», Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ХМР, КП «Харківводоканал», ПАТ «Харківміськгаз», в якому після його уточнення 23.09.2019 остаточно просив поновити його порушене право на користування, обслуговування та ремонт водопровідного та каналізаційного обладнання, яке знаходиться на вводі у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а також зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди для постійного обслуговування, ремонту, виконання одноразових робіт по проведенню газопроводу на сумісній території співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 з метою виконання реконструкції системи газопостачання, демонтажу існуючого ввідного газопроводу до вказаного домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 16.11.2011 йому та сестрі, відповідачу по справі, після смерті батька належить по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 по справі № 644/4148/15 було задоволено його позовні вимоги до ОСОБА_1 про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та визначено порядок користування земельною ділянкою. Сторони по справі не є власниками земельної ділянки на якій розташований житловий будинок.

На території земельної ділянки, яка згаданим рішення суду виділена в користування відповідачці, знаходиться водомірний вузол, від якого прокладені труби та в будинок постачається вода. Надвірна будова «водомірний вузол» зазначена у технічному паспорті на домоволодіння, але у власність або у користування нікому зі сторін не виділявся. Таким чином відповідачка користується ним одноособово, без законних підстав, чим порушує його права.

У вересні 2017 року на території згаданого домоволодіння трапилася аварія, прорив труби, по якій постачалася холодна вода до його частини будинку. З вказаного часу він та його сім`я позбавлені можливості користуватися холодною водою.

Аварійна бригада КП «Харківводоканал» зафіксувала аварію та відключила подачу води до його частини будинку. Виконання ремонтних робіт на водогоні наразі можливо провести лише зі згоди співвласника ОСОБА_1 , яку вона не надає, та на земельну ділянку, яка їй рішенням суду виділена для користування, де розташований пошкоджений водопровід не допускає.

Крім того, маючи потребу провести газифікацію своєї частини будинку по АДРЕСА_1 позивач звернувся до ПАТ «Харківміськгаз» з відповідною заявою. При цьому відповідач, як співвласник будинку, не надає дозволу на проведення робіт по прокладанню газопроводу низького тиску по території земельної ділянки, яка їй згаданим рішення районного суду відведена у спільне користування з позивачем, що є необхідним для газифікації належній позивачу частини житлового будинку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.07.2015 по справі № 644/4148/15 було проведено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Сторін було зобов`язано провести обладнання квартир самостійними системами опалення, освітлення, газопостачання, спір щодо спільної системи водопостачання не розглядався. З вини відповідача, він позбавлений можливості на виконання рішення суду провести окрему газифікацію своєї частини будинку, оскільки для цього необхідно демонтувати відповідне обладнання, яке розташоване на частині будинку, власником якого є ОСОБА_1 , своєї письмової згоди відповідачка не надає, чим порушує права позивача.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали уточнену позовну заяву, просили її задовольнити з наведених підстав. При цьому представник позивача адвокат Равницька Л.С. зазначила, що рішення районного суду від 15.07.2015 до теперішнього часу не виконане, електроосвітлення було проведено позивачем, самостійна система газопостачання не обладнана з вини відповідачки, яка не допускає через виділену їй у користування земельну ділянку до своєї частини домоволодіння, де знаходиться газовий ввід у будинок, яким вона не користується, для проведення необхідних робіт. Позивач та відповідачка багато років спільно користувалися водопроводним вводом до будинку, колодязем системи водовідведення до їх будинку, допоки не трапилася аварія. Цей вузол колодязь знаходиться на території земельної ділянки, якою користується відповідачка, вона чинить перешкоди в ремонті водопроводу та безпідставно одноособово користується згаданим водопровідним вводом. Тому позивач з вересня 2017 року з вини відповідачки опинився без водопостачання. Крім того, позивач з вини відповідачки позбавлений можливості обладнати будинок самостійною системою газопостачання.

Представник відповідача адвокат Михайлова О.С. в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що позивач не був позбавлений змоги присвоїти нову адресу своїй частині будинку та зареєструвати таку частину у якості окремого об`єкта права власності у реєстрі речових прав на нерухоме майно, що б звільнило його від обов`язку надати згоду ОСОБА_1 для отримання технічних умов. Крім того, позов не доведений та не зазначений конкретний спосіб захисту порушеного права.

Представник третьої особи КП «Харківводоканал» надав письмові пояснення по суті позову, в яких вбачається, що сторони є абонентами, які мають особові рахунки, та споживачами послуг КП «Харківводоканал». 16.09.2017 працівниками КП «Харківводоканал» було здійснено виїзд на місце пошкодження мережі холодного водопостачання, складені відповідні Акти та відключено водопровідний ввід для подальшого ремонту мешканцями домоволодіння за свій рахунок, що передбачено п. 4 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та з огляду на відсутність укладених з ними відповідних договорів. За результатами проведеного 03.07.2018 працівником КП «Харківводоканал» обстеження системи водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що частина домоволодіння гр. ОСОБА_2 не має водопостачання. Вказав, що згідно ст. 360 ЦК України усі власники домоволодіння зобов`язані утримувати своє майно у відповідному стані, зокрема проведену до спільного будинку мережу водопостачання та водовідведення.

Представник третьої особи Харківської міської ради у наданих письмових поясненнях вказав, що земельна ділянка під домоволодінням сторін не сформована та кадастровий номер їй не присвоєно, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 129461892 від 03.07.2018 право власності чи користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстровано, що унеможливлює встановлення земельного сервітуту.

Представник третьої особи ПАТ «Харківміськгаз» у письмових поясненнях справу просив розглянути без участі представника. Будь-яких пояснень щодо уточненої позовної заяви не надав.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 .

Поновлено ОСОБА_2 порушене право на користування, обслуговування та ремонт водопровідного та каналізаційного обладнання, яке знаходиться на вводі у домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди для постійного обслуговування, ремонту, виконання одноразових робіт по проведенню газопроводу на сумісній території співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 з метою виконання реконструкції системи газопостачання, демонтажу існуючого ввідного газопроводу до вказаного домоволодіння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивачем в порушенням вимог ЦПК України було уточнено позовні вимоги після закінчення підготовчого судового засідання та закриття підготовчого провадження. При цьому, позивачем не заявлялося клопотання про поновлення строку на подання уточненої позовної заяви та не направлялися копії уточненої позовної заяви відповідачу та сторонам судового розгляду, що підтверджується відсутністю опису вкладення до поштового відправлення.

Висунула заперечення проти позовних вимог у їх первісній редакції, оскільки вважає, що позовна заява у первісній редакції не є конкретизованою, бо позивачем не було зазначено на користь кого встановлюється земельний сервітут та на яку саме земельну ділянку або її частину встановлюється сервітут.

Вказала, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності особистої потреби у встановленні земельного сервітуту, зокрема того, що дійсно стався прорив водопроводу позивача на земельній ділянці відповідача та є потреба у його постійному ремонті, а також, що частина будинку позивача не є газифікованою або є потреба у демонтажі існуючої системи газопостачання, її заміні та постійному ремонті. У позовній заяві зазначено про існування системи газопостачання будинку, але належним чином не обґрунтовано з яких причин неможливо підключити частину будинку, що належить позивачу, до газопостачання з використанням діючої системи. Особливо необхідно звернути увагу на той факт, що згідно судового рішення про поділ будинку позивачу залишилася кухня та інші приміщення у яких облаштоване газове обладнання будинку.

Зазначила, що вона звернулася з відповідними запитами до КП «Харківводоканал» та ПАТ «Харківміськгаз» з метою встановлення чи звертався позивач належним чином до цих організацій з метою отримання технічних умов на розробку проектів водопроводу, каналізації та газопроводу та чи є технічна можливість відповідно до чинного законодавства України прокласти водопровід та газопровід до частини домоволодіння, що належить позивачу, в обхід земельної ділянки, якою користується відповідач.

Послалась на те, що вона не здійснила дій щодо належного формування земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні.

Щодо вимог уточненого позову послалась на те, що позивачем не було доведено чи було порушено його право, не доведено жодним належним доказом, що водопровідне та каналізаційне обладнання, що йому належить, проходить на земельній ділянці відповідача та є необхідність у його ремонті або реконструкції (де саме є необхідність у ремонті).

Крім цього, не конкретизовано що таке «каналізаційне та водопровідне обладнання, що знаходиться на вводі у домоволодіння за адресою; АДРЕСА_2 ». Не є зрозумілим де це обладнання знаходиться; що це за ввід та на підставі яких доказів встановлено його місцезнаходження; на підставі яких доказів встановлено порушення права позивача на ремонт та обслуговування такого обладнання. Щодо водомірного вузла, то позивачем не надано суду жодних доказів його дійсного місцезнаходження, часу його фактичного будівництва та його прав на вказаний водомірний вузол.

Зауважила, що позивач у судовому засіданні визнав факт того, що є технічна можливість газифікувати їх частину будинку, але вони це не роблять виключно з фінансових причин.

ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначив, що судом було всебічно встановлено обставини по справі та відповідачем не оспорювався той факт, що відбувається порушення його прав.

КП «Харківводоканал» суду надано пояснення по суті справи, в яких вказано, що 16.09.2017 за адресою АДРЕСА_1 частина домоволодіння ОСОБА_2 була відключена від водопостачання.

Зазначили, що у учасників справи відсутні претензії до підприємства.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, сторонам по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після смерті їх батька ОСОБА_5 належить по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . (а. с. 15)

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.07.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2015, було здійснено розподіл між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визначено порядок користування земельною ділянкою на якій вони розташовані. Було зобов`язано, крім іншого, обладнати кожну квартиру самостійними системами опалення, електроосвітлення, газопостачання, поклавши витрати на їх переобладнання на кожного з співвласників у відповідній частині переобладнання. (а. с. 4-14)

Право власності чи користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстровано, отже вони не є власниками земельної ділянки, а користуються земельною ділянкою на підставі права спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями у визначеному згаданим рішенням районного суду порядку, що не заперечується сторонами по справі.

Як вбачається з Актів від 03.07.2018, складеними контролером абонентського відділу КП «Харківводоканал» ОСОБА_6 , в результаті дослідження домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 встановлено наступне. Домоволодіння розділено на дві половини. В одній частині будинку мешкає сім`я ОСОБА_2 , у другій сім`я ОСОБА_1 , Частина домоволодіння ОСОБА_1 підключена до централізованої системи водопостачання і водовідведення. Проміжний колодязь системи водовідведення і колодязь із запірною (такою що відключає) арматурою на систему водопостачання знаходиться на території домоволодіння гр. ОСОБА_1 . Централізоване водопостачання і водовідведення частини домоволодіння ОСОБА_2 здійснюється з проміжних колодязів, що розташовані на території гр. ОСОБА_1 У момент обстеження водопостачання у будинку гр. ОСОБА_2 відсутнє у зв`язку з тим, що внаслідок прориву труби було перекрито водопостачання до частини будинку ОСОБА_2 (а.с. 81-82 т. 1).

Таким чином, від згаданих колодязів водопроводу територією земельної ділянки, якою за рішення районного суду користується відповідачка, йде пошкоджений водогін, що потребує ремонту, до частини будинку, який виділено у власність позивачу.

ОСОБА_2 письмово звертався до відповідачки ОСОБА_1 з проханням надати йому можливість провести ремонтні роботи по відновленню водопостачання, на що отримав відмову (а. с. 20-21).

Згідно із відповіддю на звернення ОСОБА_2 ПАТ «Харківміськгаз» від 13.03.2018 надано відповідь, що для газифікації частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 необхідно надати дозвіл (обов`язково) від співвласника домоволодіння ( ОСОБА_1 ) на проведення робіт по прокладанню газопроводу низького тиску на території земельної ділянки, яка належить співвласнику домоволодіння або прокладанню газопроводу низького тиску по території земельної ділянки загального користування співвласників, що знаходиться у спільному користуванні із співвласником ОСОБА_1 (а. с. 24 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Оскільки всупереч вказаній нормі ст. 360 ЦК України відповідачка не надає згоду та можливість здійснити позивачу ремонт пошкодженого водогону, який забезпечує водопостачання частину будинку, яка належить позивачу та перешкоджає газифікації частини будинку позивача, то суд першої інстанції обґрунтовано захистив його порушене право співвласника на водопостачання та газифікацію своєї частини будинку. Посилання відповідача у доводах скарги про те, що у позивача є інша можливість вирішити питання водопостачання та газопостачання шляхом проведення відповідної мережі через земельну ділянку, яка була відведена позивачу за рішення суду не відповідає наведеній нормі ст. 360 ЦК України і тому колегія суддів її відхиляє.

Рішення районного суду про зобов`язання обладнати кожну квартиру самостійними системами газопостачання, поклавши витрати на їх переобладнання на кожного з співвласників у відповідній частині переобладнання не спростовують визначеного у ст. 360 ЦК України обов`язку співвласників брати участь у зобов`язанні, пов`язаним спільним майном, до якого належить обов`язок не чинити перешкоди співвласнику ОСОБА_2 для виконання одноразових робіт по проведенню газопроводу на сумісній території співвласників домоволодіння та його постійного обслуговування, ремонту.

Посилання у доводах скарги на неможливість виконання такого рішення суду є необґрунтованими. Так, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 липня 2015 року по справі № 644/4148/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було здійснено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та визначений порядок користування земельною ділянкою. Виділено ОСОБА_2 земельну ділянку площею 290 к.в.м, що складається з земельної ділянки площею 282, 4 кв.м, що знаходиться в його особистому користуванні 1/2 частину земельної ділянки загального користування співвласників площею 7,6 кв.м, що знаходиться в його спільному користуванні з співвласником ОСОБА_1 . Аналогічно визначено порядок користування земельною ділянкою для ОСОБА_1 . При цьому суд визначив спосіб, в який проходить границя між земельними ділянками. Границя варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором у Додатку № 9 до висновку судово будівельно-технічної експертизи № 8360/11602/11603 від 27 жовтня 2014 року (а. с. 4-8 т. 1). Відповідачка не надала до суду доказів про те, що наразі виконання цього рішення неможливе чи існують певні ускладнення.

Враховуючи, що учасники справи є співвласниками будинку, вони мають здійснювати управлянні майном з урахуванням думки, інтересів та взаємних обов`язків (ст.ст. 358, 360 ЦК України), а за відсутності згоди спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що сторони є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, суд дійшов обґрунтованого висновку, що сторони мають рівні права на користування його допоміжними системами, а саме: водопровідним та каналізаційним обладнанням, яке знаходиться на вводі в домоволодіння, а тому відповідно до ст.ст. 360, 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у користуванні спільним майном.

Доводи скарги щодо неможливості встановлення земельного сервітуту є безпідставними, оскільки в цій частині позивач свої первісній позов не підтримав та під час розгляду справи в суді першої інстанції уточнив свої вимоги, які по суті були розглянуті судом.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Уточнений позов було подано 23.09.2019 та до нього було долучено докази направлення його іншим учасника справи (а. с. 61-62, 63 т. 2).

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо прийняття уточненої позовної заяви.

З огляду на те, що районним судом було прийнято до розгляду уточнений позов, та були розглянуті його вимоги, а відповідач мав процесуальну можливість заперечувати проти остаточного позову та у змагальному процесі надавати докази на підтвердження своїх заперечень, у тому числі під час апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України переглядає справу лише в межах розглянутого судом першої інстанції уточненого позову.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на недоведеність позову, оскільки матеріали справи та досліджені у суді апеляційної інстанції витяги з технічної документації свідчать про те, що облаштований на водопроводі спільний колодязь разом з ушкодженим водопроводом, який веде до частини будинку позивача, а також існуючий газопровід низького перебуває на земельній ділянці, яку використовує відповідачкаОСОБА_1 .

Посилання відповідача на те, що недоведеною є необхідність ремонту водопровідного обладнання спростовуються наданими КП «Харківводоканал» Актами від 03.07.2019 (а. с. 81-82 т. 1).

Виходячи з наведених обставин, які ґрунтуються на належних, допустимих, достовірних та достатніх доказах, яким відповідно до ст. 89 ЦПК України судом надано належну оцінку, суд дійшов обґрунтованих висновків, які належним чином вмотивовані і доводами скарги не спростовується, що відповідачка перешкоджає позивачу здійснити ремонт водопровідного та каналізаційного обладнання, яке знаходиться на вводі у домоволодінні по АДРЕСА_1 , відмовляється надавати свою згоду на виконання робіт по проведенню газопроводу, на сумісній території співвласників, що з боку відповідачки порушує право власності позивача на користування цими об`єктами, яке підлягає захисту.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.