Справа № 715/246/20
Провадження № 2/715/165/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

у складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

за участю представника

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про витребовування майна та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він із відповідачкою ОСОБА_4 з 06.08.2014 року по 13.06.2019р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Вказував на те, що за час шлюбу 10.05.2016р. ними за спільні кошти придбано автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований за останньою.

Посилався на те, що 06 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_4 без його згоди продала вказаний автомобіль своїй мамі, - відповідачу ОСОБА_2 . Вказував на те, що оспорюваний ним договір купівлі-продажу 7344/2019/1400555 транспортного засобу, який є об`єктом спільно сумісної власності подружжя, є недійсним через відсутність його згоди як співвласника.

Зважаючи на викладене, просив суд визнати договір купівлі-продажу 7344/2019/1400555 транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 недійсним, повернути майно у спільну власність подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 його частки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилалася на те, що автомобіль був нею придбаний за її кошти для подружжя. Вказувала на те, що позивач будь якої участі у придбанні автомобіля не приймав. Після погіршення відносин між донькою і зятем, вони з донькою переписали автомобіль на неї.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в період з 06.08.2014 року по 13.06.2019р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.06.2019р. по справі №725/2698/19 про розірвання шлюбу.

Крім того, встановлено, що за час шлюбу, зокрема, 10.05.2016р. сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на відповідача - ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Отже, розірвання шлюбу не тягне за собою зміни правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.

Встановлено, що 06 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_4 , без згоди позивача, на підставі договору купівлі-продажу 7344/2019/1400555 відчужила вказаний автомобіль своїй матері відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном.

Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 11.02.2019 р. у справі № 308/2205/16-ц, від 28.08.2019 р. у справі № 399/979/16-ц, від 26.09.2019 р. у справі № 187/769/16-ц.

Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 9 від 09.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснив судам, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

При цьому слід зазначити, що вимога позивача ОСОБА_3 до відповідачів сформульована як вимога про витребування майна, однак, фактично зі змісту позовних вимог вбачається, що вказана вимога зводиться до поновлення права на спірне володіння. Такі вимоги позивач обґрунтовує необхідністю поновити його юридичний статус власника майна, оскільки внаслідок укладення правочину, стороною якого він не був, майно на даний час зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 10 березня 2016 року.

Крім того, суд вважає, що позов про визнання права власності на майно (стаття 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був.

За правилами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із рівності часток, суд приходить до висновку, що за відповідачем слід визнати право власності на 1/2 частку спірного автомобіля.

Суд відхиляє посилання відповідача ОСОБА_2 , що автомобіль придбаний нею за її кошти, оскільки такі посилання нічим не підтверджено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282,289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі продажу 7344/2019/1400555 транспортного засобу марки Toyota, модель Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , тип - легковий універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 укладений 06 квітня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та витребувати від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , транспортний засіб марки Toyota, модель Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , тип - легковий універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , тип - легковий універсал В реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір в розмірі по 1 671,34 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2020 року.

Суддя