Справа № 760/7619/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 , про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 , про визнання права власності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

16.06.2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на 1/12 частки, що належить ОСОБА_2 , 1/12 частки, що належить ОСОБА_3 , 1/12 частки, що належить ОСОБА_4 , 1/12 частки, що належить ОСОБА_5 , 1/12 частки, що належить ОСОБА_6 , в будинку АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З заяви вбачається, що предметом спору по даній справі є визнання права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 12.07.2010 року, 04.01.2011 року, 27.04.2011 року між сторонами були укладені попередні договори купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна. Умовами договору про внесення змін до Попереднього договору від 27.04.2011 року визначено, що сторони зобов`язуються укласти договори купівлі-продажу не пізніше 01.11.2011 року.

Позивачем було здійснено оплату. Разом з тим, до теперішнього часу основний договір не укладений, отримані кошти як завдаток відповідачі не повертають.

Заявник посилається на те, що має намір звернутися до відповідачів про стягнення з них подвійної суми завдатку, яка складає на теперішній час 1713000 грн. та яку відповідачі зобов`язані повернути, але, враховуючи недобросовісну поведінку відповідачів, сумнівається, що кошти будуть повернуті у добровільному порядку.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити в майбутньому виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист порушених відповідачами належним йому майнових прав.

Отже, причинами сумніву, на думку позивача, щодо добросовісності відповідачів є наявність можливості відчужити спірне майно, за рахунок якого буде можливість забезпечити його вимоги.

Разом з тим, законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Сам факт наявності у відповідачів можливості відчужити майно не є достатньо мотивованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, позивачем не було надано доказів, які б свідчили про існування навіть наміру у відповідачів на відчуження майна.

З огляду на наведене, позивачем не викладені об`єктивні обставини або обґрунтоване припущення щодо обставин, які б несли реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого позитивного рішення суду щодо вимог позивача, тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153, 157, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 , про визнання права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: