Житомирський апеляційний суд
Справа №273/148/20 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене 05 березня 2020 року суддею Бєлкіною Д.С. у м. Баранівка,

у справі № 273/148/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, у якій просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням Баранівського районного суду Житомирської області (справа №273/1389/18) від 11 січня 2019 року. Стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200грн до повноліття дитини. Припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання, які були визначені рішенням Баранівського районного суду Житомирської області (справа №273/1389/18) від 11 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 11 січня 2019 року у справі №273/1389/18 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, з 05 вересня 2018 року, до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також цим же рішенням з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, з 05 вересня 2018 року, до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказав, що тривалий час не працює, має незначні нерегулярні заробітки, його матеріальний стан погіршився, пенсії та соціальні виплати він не отримує, тому вважає, що аліменти з нього на утримання дитини мають стягуватися у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. Щодо аліментів, які стягуються з нього на утримання відповідачки до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, то вважає, що оскільки вони не перебували і не перебувають в зареєстрованому шлюбі, він не має матеріальної можливості її утримувати, тому стягнення вказаних аліментів слід припинити.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким вимоги його позову задовольнити.

Вважає, що судом не надано належної оцінки його матеріальному стану, стану здоров`я, наявності у нього боргових зобов`язань. Натомість вважає, що суд безпідставно прийняв надані відповідачкою скріншоти з соціальної мережі про перебування його за кордоном та дійшов помилкового висновку про те, що таке його перебування було пов`язано з відпочинком, а не трудовою діяльністю. Отже, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, суд першої інстанції не врахував його аргументів щодо наявності підстав для припинення стягнення аліментів на утримання відповідачки, оскільки остання не має статусу дружини (колишньої) дружини. Суд неправильно застосував до спірних правовідносин ст. 85 СК України, а мав застосувати положення ст. ст. 10, 273 СК України та звільнити його від сплати аліментів на утримання відповідачки.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 11 січня 2019 року встановлено батьківство позивача ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дане рішення суду набрало законної сили. Цим же рішенням суду з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј усіх видів доходу, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, з 05 вересня 2018 року, до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також було стягнуто аліменти на утримання матері дитини, відповідача ОСОБА_2 , в розмірі ј частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, з 05 вересня 2018 року, до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3-4).

Згідно даних довідок Департаменту праці та соціального захисту населення №2089 від 24.12.2019 року, Новоград-Волинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №1198/02-13 від 24.12.2019 року, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, щодо позивача ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , інформація про доходи відсутня, на обліку управлінь він не перебуває, пенсій та жодних видів допомог не отримує (а.с. 5, 6).

За повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 в період з 01 січня 2019 року по 07:00 год. 17 лютого 2020 року (три рази виїжджав і три рази в`їжджав на територію України) (а.с. 40).

Відмовляючи у задоволенні позову у частині зміни способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено визначені законом підстави для цього.

Колегія суддів не погоджується з мотивами ухваленого рішення у цій частині та вважає за необхідне змінити мотивувальну його частину, враховуючи наступне.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.

Посилання ОСОБА_1 щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 10, 273 СК України та наявність підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання відповідачки ґрунтуються на неправильному розумінні чинного законодавства. Та обставина, що остання не була його дружиною не є істотною у розумінні ч. 2 ст. 273 СК України, існувала на час стягнення аліментів і могла бути аргументом для оскарження відповідного рішення.

Отже рішення суду у частині відмови у задоволенні позову щодо припинення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 05 березня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У іншій частині, щодо відмови у задоволенні позову про припинення стягнення аліментів на утримання дружини, рішення суду залишити без змін.

Постанова в частині зміни способу стягнення аліментів набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова в частині припинення стягнення аліментів на утримання дружини набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 17 червня 2020 року.