Справа № 347/1259/18
Провадження № 2/347/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області у складі: Головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявоюмотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2016 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачкою в справі, ОСОБА_2 було укладено договір позики, оформлений відповідною борговою розпискою. За умовами вказаного договору вона передала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США , які відповідачка зобов`язувалась повернути у строк до січня 2017 року. Так, 03.03.2017 року відповідачкою було повернуто кошти в сумі 500 доларів США та одночасно в цей же день ОСОБА_2 зазначено додатково суму боргу 1180 доларів США. Станом на 15.06.2018 року борг відповідачкою не було повернуто та не виконано свого боргового зобов`язання, яке в загальному розмірі складає суму 11180 доларів США.

В добровільному порядку відповідач не бажала погасити вказану суму заборгованості, що стало приводом її звернення в суд із вказаним позовом. В ході судового розгляду справи по суті відповідачка в справі, боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до відомостей приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу спадщину після смерті боржника, відповідачки в справі ОСОБА_2 ніким не прийнято. З метою забезпечення позову судом було постановлено ухвалу від 18.12.2018 року, яка змінена постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.02.2019 року, якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми 293 136 грн. Відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належить будинковолодіння , що в АДРЕСА_1 тому просить визнати дійсним правочин - договір позики від 17 січня 2016 року, за яким вона надала в борг - позичила ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти в сумі 11180 доларів США (одинадцять тисяч сто вісімдесять доларів США), що еквівалентно 311 698,40 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривнень 40 копійок). Звернути стягнення боргу померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , в сумі 11180 дол.США (одинадцять тисяч сто вісімдесять доларів США), що еквівалентно 311 698,40 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривнень 40 копійок), в межах вказаного боргового зобов`язання, на належне останній на праві власності майно, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка та її представник, адвокат Лазоришин І.І. не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позову за заявою про уточнення позовних вимог підтримали та просили задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 згідно долученого до матеріалів справи свідоцтва про смерть (а.с.90) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до довідки приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу за № 60/01-16 від 25.05.2020 року (а.с.123) свідоцтва про право на спадщину за законом/або за заповітом після смерті відповідачки не видавались.

Ухвалою Косівського районного суду від 07.05.2020 року (а.с.114) на задоволення клопотання представника позивачки - адвоката Лазоришин І.І. до участі в цій справі залучено Кутську селищну раду (Вічевий майдан 2, с-ще Кути Косівського району), як правонаступника відповідачки ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Кутської селищної ради, в судове засідання не з`явився хоч про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що представник відповідача був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 12.06.2020 року про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника адвоката Лазоришин І.І. вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як встановленому в судовому засіданні 17.01.2016 року між позивачкою в справі, ОСОБА_1 та відповідачкою в справі, ОСОБА_2 було укладено договір позики, оформлений відповідною борговою розпискою. За умовами вказаного договору позивачка передала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США , які остання зобов`язувалась повернути у строк до січня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачкою в справі ОСОБА_1 , в підтвердження факту надання відповідачці ОСОБА_2 в борг коштів в сумі 10 000 доларів США долучено до матеріалів справи письмові боргові розписки (а.с.8, 9).

Відповідачкою ОСОБА_2 в ході судового розгляду справи подавались письмові відзиви (а.с.28, 77-79) та надавались особисті пояснення в судовому засіданні про визнання позовних вимог в частині отримання від позивачки ОСОБА_1 в борг - позику коштів в сумі 10 000 доларів США, які вона зобов"язувалась повернути до січня 2017 року. ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала укладення письмового договору із позивачкою, однак визнала факт написання нею боргової розписки про отримання в позику від позивачки в справі коштів в сумі 10 000 доларів США., які в зв"язку із захворюванням не мала змоги повернути своєчасно.

Як вбачається з правової позиції Верховного суду України, викладеного у постанові №6-1967цс 15 від 11.11.2015 року, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Так, зі змісту написаних відповідачкою ОСОБА_2 розписок вбачається, що вона містить усі істотні умови характерні для договору позики.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У відповідності до правового висновку Верховного суду України, сформованого у постанові №6-50цс16 від 24.02.2016 року, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Фактично борговими розписками долученими позивачкою до матеріалів справи підтверджено укладення між сторонами договору позики , за умовами якого позивачка надала в борг - позику відповідачці ОСОБА_2 кошти в сумі 10000 доларів та відповідно 1118 доларів США. Загальна сума боргу складає 11118 доларів США.

Так, ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, заборгованість за борговим договором - оформленим борговими розписками, підлягають стягненню на користь позивача.

Як встановлено в судовому засіданні, в ході судового розгляду справи по суті відповідачка в справі, боржник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.95).

Ухвалою суду від 23.05.2019 року провадження в цій справі було зупинено до з`ясування кола осіб що є спадкоємцями померлої ОСОБА_2 .

Як вбачається із відношення приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу за № 531/01-16 від 03.12.2019 року (а.с.97) спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена нотаріусом ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_4 17.05.2019 року за № 29/2019 , однак на підставі ст. 1273 ЦК України протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України спадкоємцем за законом було подано заяву про відмову від прийняття спадщини.

Ухвалою Косівського районного суду від 21.01.2020 року (а.с.105) провадження в цій справі поновлено та призначено справу до судового розгляду.

На задоволення клопотання представника позивачки, адвоката Лазоришин І.І.. судом постановлено ухвалу від 07.05.2020 року (а.с.114) якою до участі в цій справі залучено Кутську селищну раду (Вічевий майдан 2, с-ще Кути Косівського району), як правонаступника відповідачки ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у випадку відсутності спадкоємців може прийняти спадщину, як відумерлу після смерті ОСОБА_2 .

Статтями 1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. У такому разі спадкоємець, що прийняв спадщину, буде вважатись таким, що відмовився від спадщини у передбаченому законом порядку.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Отже, у спадкоємця (ів) виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину.

Відношенням приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу за № 60/01-16 від 25.05.2020 року (а.с.123) стверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена приватним нотаріусом ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_4 17.05.2019 року за № 29/2019 , однак на підставі ст. 1273 ЦК України протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України спадкоємцем за законом було подано заяву про відмову від прийняття спадщини. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом/або за заповітом не видавались.

Разом із тим, судом встановлено, що з метою забезпечення позову судом було постановлено ухвалу від 18.12.2018 року (а.с.59) , яка змінена постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.02.2019 року (а.с.101-102), якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми 293 136 грн. Відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належить будинковолодіння , що в АДРЕСА_1 а тому підставними і такими, що підлягають до задоволення є позовні вимоги позивачки та її представника в частині звернення стягнення боргу померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , в сумі 11180 дол.США (одинадцять тисяч сто вісімдесять доларів США), що еквівалентно 311 698,40 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривнень 40 копійок), в межах вказаного боргового зобов`язання, на належне останній на праві власності майно, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 626, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати дійсним правочин - договір позики від 17 січня 2016 року, за яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 надала в борг - позичила ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти в сумі 11180 доларів США (одинадцять тисяч сто вісімдесять доларів США), що еквівалентно 311 698,40 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривнень 40 копійок).

Звернути стягнення боргу померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , в сумі 11180 дол.США (одинадцять тисяч сто вісімдесять доларів США), що еквівалентно 311 698,40 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривнень 40 копійок), в межах вказаного боргового зобов`язання, на належне останній на праві власності майно, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк