Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-249/11
Провадження № 4-с/553/11/2020
У Х В А Л А

Іменем України

10.06.2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Ребро Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Корецької Оксани Миколаївни, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Корецької О.М., в якій вказує, що на виконанні Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 35114332, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3381/10, виданого 05.08.2011 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з заявниці на користь ПАТ "Полтава-банк" боргу в сумі 17162 грн. 84 коп.

По вказаному виконавчому провадженню 18.11.2019 року головним державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_2 , зокрема, на рахунок в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 , на який заявниці перераховується заробітна плата від ТОВ "АГРОВЕТГРУП", де вона працює бухгалтером. У відповідь на своє звернення до Шевченківського ВДВС в м. Полтава про зняття арешту з рахунку для зарахування заробітної плати отримала відмову. Зазначила, що арешт карткового рахунку, на який зараховується заробітна плата, перешкоджає можливості користуватися заробітною платою, в зв`язку з чим вона позбавлена коштів для існування.

Просить скасувати постанову від 18.11.2019 року головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корецької О.М. в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунку а АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно наказу Міністерства юстиції України "Про відділи державної виконавчої служби" № 4053/5 від 17.12.2019 року з 28.12.2019 виводяться районні, районні у містах, міські (міста обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції в областях зі складу головних територіальних управлінь юстиції в областях та вводяться до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, зі збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням згідно з Переліком відділів державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь міністерства юстиції, що змінюють підпорядкування.

У зв`язку зі зміною підпорядкування Шевченківського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області змінилось його найменування на - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Скаржник ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити.

Представник стягувача АТ "Полтава-банк" Шафрановський Ю.П. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що скаржником не надано належних та допустимих доказів того, що рахунок, на який накладений арешт на підставі постанови державного виконавця, є рахунком зі спеціальним режимом, а арештовані кошти є заробітною платою, тим самим не доведено протиправність дій державного виконавця та оскаржуваної постанови.

Представник Шевченківського ВДВС у м. Полтаві, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала справа № 2-249/11 за позовом Полтавського акціонерного банку "Полтава-банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.01.2011 року позов задоволено розірвано кредитний договір № 86 від 18.05.2007 року про надання споживчого кредиту, укладений між АБ "Полтава-банк" та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Полтава-банк" заборгованість по кредитному договору № 86 від 18.05.2007 року в сумі 17162 грн. 84 коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Полтава-банк" державне мито (судовий збір) в сумі 171 грн. 63 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі вищевказаного рішення за заявою представника стягувача ПАТ "Полтава-банк" 05.08.2011 року видано виконавчі листи, які пред`явлені до виконання.

Крім того, в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала справа № 1616/1182/2012 (провадження № 2/1616/681/2020) за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2012 року позов задоволено стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 14329 грн. 01 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 214 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі вищевказаного рішення за заявою представника стягувача ПАТ "Комерційний банк "Надра" 06.08.2012 року видано виконавчий лист.

На виконанні Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться зведене виконавче провадження № 35114332, до складу якого входять виконавчі листи, видані на підставі вищевказаних рішень суду.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС в м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Корецької О.М. про арешт коштів боржника від 18.11.2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у загальному розмірі 19179 грн. 12 коп.

Згідно довідки за реквізитами АТ КБ "ПриватБанк" від 04.03.2020 року, на ім`я ОСОБА_2 відкритий рахунок № НОМЕР_2 , ІВАN: НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки ТОВ "АГРОВЕТГРУП" за вих. № 11 від 04.03.2020 року ОСОБА_2 працює в ТОВ "АГРОВЕТГРУП" з 27.12.2017 року та займає посаду бухгалтера. Дохід за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року склав 25638 грн. 91 коп.

Як вбачається з довідки ТОВ "АГРОВЕТГРУП" за вих. № 156 від 30.03.2020 року, заробітна плата ОСОБА_2 перераховується на розрахунковий рахунок ІВАN: НОМЕР_4 в АТ КБ "ПриватБанк".

Листом Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за вих. № 36773 від 16.03.2020 року ОСОБА_2 повідомлено, що на виконанні в Шевченківському ВДВС у м. Полтаві перебуває виконавче провадження № 35114332, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-381/10, виданого 05.08.2011 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з неї на користь ПАТ "Полтава-банк" боргу в розмірі 17162 грн. 84 коп. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам (боржнику до виконання, стягувану до відома). В зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем накладено арешт на кошти, які містяться в банківських установах та відкритих на ім`я боржника. В зв`язку з тим, що відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунку із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено Законом, Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що находяться на таких рахунках. Державний виконавець жодним чином не звертає стягнення на кошти, передбачені ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження", але ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає чіткий перелік підстав, згідно яких арешт з майна боржника може бути знятий. В зв`язку з тим, що підстав для зняття арешту з коштів боржника немає, роз`яснено право звернення до відповідного суду з позовною заявою про зняття арешту з конкретного рахунку.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В п. 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За змістом ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Однак, таких повідомлень від ПАТ АБ "ПриватБанк" на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно абз. 2 ч. 2, п. 1 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому, банк, в якому арештовано кошти боржника, відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Скаржник посилається на порушення її прав з боку державного виконавця, проте доводи скарги в частині арешту коштів, спрямованих на виплату заробітної плати, спростовуються змістом оскаржуваної постанови, в якій державний виконавець зробила застереження про неможливість здійснювати арешт коштів, які містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, в разі, якщо банком при виконанні постанови державного виконавця, не було враховано викладене в постанові застереження, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст.10 Конвенції про захист прав людини та ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 97, ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. 22, ч.ч. 1, 6 ст. 24, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до положень ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі і на рахунок, на який зараховується заробітної плата ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Як визначено в ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року у справі № 340/1018/19 зробив висновок про те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.

Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , ІВАN: НОМЕР_1 , є таким, з якого здійснюється виплата заробітної плати скаржнику ОСОБА_2 роботодавцем та сплата податків і зборів.

Відтак, доводи представника АТ "Полтава-банк" про відсутність у матеріалах справи доказів того, що вищевказаний рахунок має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом, суд визнає непереконливими.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

За змістом ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата, накладений на рахунок в банку арешт унеможливлює отримання заробітної плати ОСОБА_2 та вільне користування належними їй коштами, порядок та межі здійснення відрахування з яких визначені в ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає її вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

За змістом положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлені під час судового розгляду справи обставини та досліджені докази свідчать про те, що після того, як ОСОБА_2 дізналася про накладений арешт на її рахунок, зверталася з письмовою заявою до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з проханням зняти арешт, відповідь про відмову в знятті арешту заявник отримала 26.03.2020 року, а вже 02.04.2020 року надала до суду скаргу, яка є предметом розгляду у даному провадженні.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що скарга на постанову державного виконавця, яка є предметом розгляду у даному провадженні, подана до суду 02 квітня 2020 року, в межах 10-деннного строку з дня отримання відповіді Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відмову зняття арешту, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку на подання скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на подання скарги на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) КОРЕЦЬКОЇ Оксани Миколаївни від 18.11.2019 року про арешт коштів боржника.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) КОРЕЦЬКОЇ Оксани Миколаївни задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 18.11.2019 року у виконавчому провадженні № 35114332, винесену головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корецькою О.М., в частині накладення арешту на заробітну плату, яка надходить на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.06.2020 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна