КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/2965/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року місто Київ

справа № 760/16527/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОГІСТИКА» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОГІСТИКА», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь:

267187, 15 грн. матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

50000 грн. моральної шкоди;

12800 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 23 лютого 2017 року о 06.55 год. на автодорозі Київ-Чоп 523 км. + 300 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності ТОВ «Укрлогістика», під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказував, що в результаті дій ОСОБА_2 належний йому автомобіль марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 зазнав суттєвих механічних ушкоджень.

Відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №1525/18-54 від 09 лютого 2018 року вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу станом та в цінах на момент ДТП 22 лютого 2017 року складає 359787,15 грн.

Зазначав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди належний відповідачу транспортний засіб був застрахований в ПрАТ «Страхова група ТАС», якою за його заявою йому було виплачено 100000 грн. страхового відшкодування в межах ліміту страхової суми.

Вказував, що ним також було сплачено 7400 грн. за послугу з перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва, що підтверджується розрахунковою квитанцією №23/02/2017 від 23 лютого 2017 року.

Посилався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичайного способу життя, негативному впливу на стан здоров'я, підривом ділової репутації та яку він оцінює у 50000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Укрлогістика» на користь ОСОБА_1 152973,99 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. в відшкодування моральної шкоди та 1497,22 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Укрлогістика» на користь ОСОБА_1 7400 грн. судових витрат та 12800 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ТОВ «Укрлогістика» 52, 22 грн. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ТОВ «Укрлогістика» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції всупереч приписів чинного законодавства не враховано той факт, що до моменту призначення судової експертизи автомобіль марки «Ford Ranger XLT» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджений після ДТП, яка мала місце 23 лютого 2017 року, був проданий позивачем або його власником, тобто фізичний огляд даного транспортного засобу експертами був неможливим.

Вказував, що судом не встановлювався факт відсутності проведення позивачем повного відновлення вказаного транспортного засобу до моменту його продажу позивачем або власником пошкодженого автомобіля, що впливає на розмір реальних збитків, які позивач зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зазначав, що основною підставою для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 152973,99 гри. судом зазначено висновок експерта за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи №15311/19-54 від 31 липня 2019 року. Проте, така позиція суду є хибною, оскільки висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ЦПК України для оцінки доказів.

Зауважував, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про обґрунтованість позовних вимог в частині завданої позивачу моральної шкоди, виходячи лише з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, суд абсолютно проігнорував ту обставину, що на момент ДТП власником пошкодженого автомобіля була інша особа, яка своєю довіреністю не надавала позивачу права звертатися до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, якої зазнав позивач, а не власник пошкодженого транспортного засобу в наслідок ДТП.

Посилався на те, що суд першої інстанції необгрунтовано визнав суму збитків позивача за послугу перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва в розмірі 7400 грн. як судові витрати.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Третя особа ОСОБА_2 про розгляд справи також повідомлявся і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з ТОВ «Укрлогістика» матеріальну шкоду у розмірі 267187,15 грн., суд першої інстанції виходив з наявності підстав для відшкодування відповідачем завданої шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2017 року о 06 год. 55 хв. на а/д Київ-Чоп 523 км + 300 м відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2

Автомобіль «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , а автомобіль «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 належить на праві власності ТОВ «Укрлогістика», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Укрлогістика», як власника автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , в момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісами № АК/5207070 та № АК/5207071.

23 лютого 2017 року відповідачем була подана до страхової компанії заява про настання страхової події, зареєстрована ПрАТ «Страхова група «ТАС» за реєстраційним №02124/01/2017/80.

Позивач зазначав, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатила йому 100000 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до Висновку експертного дослідження Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення авто товарознавчого дослідження №1525/18-54 від 09 лютого 2018 року, наданого на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на дату ДТП складає 359787,15 грн.

Звертаючись до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог ОСОБА_1 ставив питання про стягнення із ТОВ «Укрлогістика» різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля.

Заперечуючи проти розміру матеріального збитку, завданого позивачу, представником відповідача у суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2019 року призначено по справі судову автотоварознавчуекспертизу.

Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи №15311/19-54 від 31 липня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску станом на момент ДТП складала 252973,99 грн.

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску станом на день проведення експертизи складає 280930,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом п.22.1 ст.22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортну пригоду 23 лютого 2017 року було вчинено ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків з ТОВ «Укрлогістика», що не заперечувалося відповідачем.

Отже, ТОВ «Укрлогістика» є належним відповідачем по справі, а відтак відповідальність за завдання шкоди позивачу має бути покладена саме на роботодавця винної особи ОСОБА_2 - ТОВ «Укрлогістика».

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, з урахуванням висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи №15311/19-54 від 31 липня 2019 року, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу на момент ДТП та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 152 973,99 грн. (252973,99 грн. (вартість матеріального збитку) - 100000 грн. (розмір страхової виплати ПрАТ «Страхова група «ТАС»).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції всупереч приписів чинного законодавства не враховано той факт, що до моменту призначення судової експертизи автомобіль марки «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 23 лютого 2017 року, був проданий, а тому проведення судової експертизи без фізичного огляду транспортного засобу було неможливим, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.

Як вбачається з заяви ТОВ «Укрлогістика» про призначення судової автотоварознавчої експертизи від 27 березня 2019 року, відповідач у ній вказуючи на те, що позивач продав автомобіль, просив провести експертизу за матеріалами справи та згідно з фото фіксацією пошкоджень автомобіля «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 , яка була зроблена під час проведення страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» обстеження пошкодженого автомобіля для встановлення страхового випадку та можливості виплати позивачу страхового відшкодування.

А, отже, твердження відповідача щодо неможливості проведення судової експертизи без фізичного огляду транспортного засобу не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до абз.2 п.5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Отже, проведення судової експертизи за наявними даними, необхідними для оцінки, є нормативно допустимим.

Посилання апелянта на те, що поведінка позивача до та під час розгляду справи у суді першої інстанції була недобросовісною колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вимога позивача до відповідача про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою є такою, що ґрунтується на вимогах закону та не свідчить про недобросовісну поведінку позивача.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для нарахування величини втрати товарної вартості та вартості ремонтно-відновлювальних робіт як складових вартості матеріального збитку колегія суддів відхиляє, оскільки вартість матеріального збитку, відповідно до Методики, не може бути визначена без врахування суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; при визначенні експертом вартості матеріального збитку величина втрати товарної вартості нараховується саме у разі необхідності проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ, а не за фактом проведеного відновлювального ремонту.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з розумності та справедливості, з урахуванням встановленого факту понесеної моральної шкоди позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача суд визначив правильно, виходячи з обставин її заподіяння, пошкодження автомобіля та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам заподіяння позивачу моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки саме з вини працівника відповідача було пошкоджено автомобіль за кермом якого перебував позивач.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи автомобіль «Ford Ranger XLT», д.н.з. НОМЕР_1 був переданий його власником ОСОБА_3 в постійне користування позивачу на підставі довіреності на право розпорядження.

Таким чином, саме позивачу протягом тривалого часу довелось відчувати емоційні страждання внаслідок пригніченого стану, порушення звичайного способу життя, необхідності пошуку коштів для вартісного ремонту автомобіля.

Також, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 12800 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вони підтверджені доказами.

Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 7400 грн. за послугу з перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва.

Разом з тим, стягуючи з ТОВ «Укрлогістика» на користь позивача 7400 грн. судових витрат, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що оплата за послугу з перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва не є судовими витратами згідно зі ст.133 ЦПК України.

А відтак, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року в частині стягнення з ТОВ «УКРЛОГІСТИКА» на користь ОСОБА_1 7400 грн. судових витрат підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача 7400 грн.на відшкодування витрат за послугу з перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОГІСТИКА» - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОГІСТИКА» на користь ОСОБА_1 7400 грн. судових витрат змінити, виклавши рішення в цій частині в наступній редакції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЛОГІСТИКА», місцезнаходження: місто Київ, вул. Гарматна, 39В, на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , 7400 грн. витрат за послугу з перевезення несправного транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до міста Києва.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: