ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-з/821/52/20
Справа № 711/4283/19
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід суддів

15 червня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід усіх суддів Черкаського апеляційного суду у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси без зазначення дати її постановлення у справі за заявою лікаря-психіатра дільничного комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його письмової згоди або без письмової згоди його законного представника,

в с т а н о в и в :

28 травня 2019 року лікар-психіатр дільничного комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської міської ради» Жалдак П. І. звернувся до суду із заявою про одержання рішення суду на надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його письмової згоди або без письмової згоди його законного представника.

28.04.2020 Придніпровським районним судом м. Черкаси зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси (точну дату ухвали скаржник вказував, що не знає), якою незаконно, на його думку, відмовлено в забезпеченні доказів.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною з підстав відсутності предмета оскарження та повернуто скаржнику.

05.06.2020 до Черкаського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він просить ухвалити додаткове рішення до ухвали від 18.05.2020 (справа №711/4283/19, апеляційне провадження №22ц/821/1014/20), так як, на думку заявника, суд не вирішив питання про судові витрати.

Крім того, у заяві від 05.06.2020 ОСОБА_1 заявляє відвід усім суддям Черкаського апеляційного суду, вважаючи їх дії зацікавленими, докази: всі рішення виносяться таємно без виклику осіб. При цьому заява про відвід не містить жодного обґрунтування.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 в частині заявленого відводу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Встановлено, що в межах розгляду даної справи ОСОБА_1 багаторазово заявляв відводи «усім суддям Черкаського апеляційного суду» з тих підстав, що вважав «дії суддів злочинами», «дії суддів є зацікавленими», «дії суддів є злочинними». Такі заяви розглядались відповідно до правил ЦПК України, однак жоден відвід не визнано за результатами розгляду обґрунтованим.

Так, тільки за 2020 рік ОСОБА_1 заявив до Черкаського апеляційного суду 8 заяв про відвід без належного вмотивування. Так ОСОБА_1 подана:

- заява про відвід від 27.01.2020 (т. 1 а.с. 223), визнано необґрунтованою ухвалою від 04.02.2020 колегії суддів у складі Храпка В.Д., Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б. (т. 1 а.с. 227), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Василенко Л.І. від 05.02.2020 (т.1 а.с. 231);

- заява про відвід від 24.02.2020 (т 1 а.с. 247), визнано необґрунтованою ухвалою від 27.02.2020 колегії суддів у складі Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Бондаренка С.І. (т.1 а.с. 250), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Фетісової Т.Л. від 27.02.2020 (т. 1 а.с. 254);

- дві заяви про відвід від 24.02.2020 (т. 2 а.с. 1, 2), визнано необґрунтованою ухвалою від 28.02.2020 колегії суддів у складі Храпка В.Д., Бондаренка С.І. Вініченка Б.Б., (т. 2 а.с. 7), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Бородійчука В.Г. від 02.03.2020 (т. 2 а.с. 11);

- заява про відвід від 06.04.2020 (т. 2 а.с. 63), визнано необґрунтованою ухвалою від 13.04.2020 колегії суддів у складі Василенко Л.І., Карпенко О.В., Нерушак Л.В. (т.2 а.с. 66), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Новікова О.М. від 16.04.2020 (т. 2 а.с. 69);

- дві заяви про відвід від 28.04.2020 (т. 2 а.с. 81) та від 04.05.2020 (а.с. 89), які розглянуті одночасно як ідентичні та визнані необґрунтованими ухвалою від 13.05.2020 колегії суддів у складі Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І. (т.2 а.с. 91), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Фетісової Т.Л. від 14.05.2020 (т. 2 а.с. 94);

- заява від 19.05.2020, якою сам заявник зазначає, що заявляє відвід усім суддям Черкаського апеляційного суду вже 86-й раз (а.с. 104). Вказану заяву визнано необґрунтованою ухвалою від 25.05.2020 у складі колегії суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М. (т. 2, а.с. 109), в задоволенні заяви відмовлено ухвалою судді Єльцова В.О. від 25.05.2020 (т. 2 а.с. 115).

Усі заяви про відвід усіх суддів мотивовані тим, що дії суддів є злочинами, зацікавленими, злочинними. Жодного правового обґрунтування заяви не містять.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36-37 ЦПК України, і розширеному тлумаченню не підлягають.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Згідно з частиною 5 ст. 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

З огляду на ч. 5 ст. 39 ЦПК України апеляційний суд враховує, що відвід усім суддям Черкаського апеляційного суду від 05.06.2020 заявлено повторно з підстав, розглянутих раніше, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення такої заяви без розгляду.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 7 липня 1989 року).

За змістом статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 144 ЦПК України одним із таких заходів процесуального примусу є штраф.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зазначене відповідає висновками Верховного Суду в ухвалі про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №295/846/17.

Оскільки ОСОБА_1 неодноразово заявляв відвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, який належним чином не вмотивовував, апеляційний суд вважає такі дії заявника спрямованими на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду цивільної справи, а отже на підставі ч. 5 ст. 39, ч.3 ст. 44 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в рамках розгляду даної справи № 711/4283/19 з травня 2019 року по червень 2020 року ОСОБА_2 неодноразово направляв апеляційні скарги на неіснуючі ухвали місцевого суду, а також на ухвали без зазначення дат їх постановлення.

Єдиною ухвалою суду першої інстанції, яка винесена по суті заяви лікаря-психіатра щодо надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, є ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 травня 2019 року про відкриття провадження у справі, що додатково свідчить про те, що ОСОБА_1 безпідставно затягує та перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, дії ОСОБА_1 містять ознаки зловживання процесуальними правами, так як вчиняються з очевидною метою затягування розгляду справи за заявою лікаря-психіатра про надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку та вчиняються з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи, що суд встановив, що ОСОБА_1 багаторазово відмовлялось у задоволенні заяви про відвід усім суддям, заявлений з одних і тих самих підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами (зокрема, з підстави заявлення завідомо безпідставного відводу, що спрямоване на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи).

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 14 листопада 2018 року в цивільній справі № 530/1847/16-ц за обставинами схожими в цій цивільній справі.

Отже, прийшовши до такого висновку, колегія суддів, враховуючи прямий обов`язок суду запобігати зловживанням процесуальними правами, з метою створення можливостей для суду першої інстанції забезпечити своєчасний та об`єктивний розгляд справи по суті, вважає за необхідне застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб 4204 грн. (2102 грн.х2).

Розмір штрафу визначено з врахуванням надмірно тривалого строку, протягом якого особа зловживає своїми процесуальними правами, чим сприяє затягуванню розгляду справи, порушуючи права інших учасників.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись ст. 2, 36, 40, 44, 143, 148, 260, 261, 389, 390 ЦПК України суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід усіх суддів Черкаського апеляційного суду залишити без розгляду.

Визнати дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.

Застосувати відносно ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) штраф в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 4202 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті дві гривні 00 копійок).

Відомості про боржника:

Фізична особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Місце проживання: АДРЕСА_1 .

Реєстраційний номер облікової картки платника: НОМЕР_1

Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 06.02.2008.

Дані про стягувача:

Державна судова адміністрація України;

місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5;

код ЄДРПОУ: 26255795.

Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 21081100

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома та Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Черкаській області (18015,м. Черкаси, вул. Гоголя, 316) для подання до виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судді