Справа № 203/789/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Дикаленко А.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 01.10.2018 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики грошей на придбання квартири, відповідно до якого остання отримала позику в розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1405000 грн. за офіційним курсом на день укладення договору. Згідно умов договору, остання зобов`язалась повернути позику в строк до 01.10.2019 року. Проте, свої зобов`язання за договором відповідачка не виконала. В зв`язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики грошей на придбання квартири від 01.10.2018 року в сумі 50000 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 24.02.2020 року становить 1222650 грн., а також судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи підтвердила факти та обставини щодо отримання в позику коштів від позивачки в розмірі 50000 доларів США, зазначивши, що в зв`язку зі скрутним фінансовим становищем не має можливості погасити борг. Тому просила розглянути дану справу, відповідно до вимог діючого законодавства та розстрочити виконання рішення суду строком на дванадцять місяців.

Дослідивши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, заслухавши пояснення учасників, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.10.2018 року між сторонами було укладено письмовий договір позики, згідно умов п.1 якого позивачкою було надано відповідачці в позику 50000 доларів США, з визначенням еквіваленту в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на день укладання договору в розмірі 1405000 грн.

На підтвердження передачі та отримання коштів також 01.10.2018 року відповідачкою було складено письмову розписку.

Строк виконання зобов`язання та повернення коштів в п.2 договору було встановлено до 01.10.2019 року.

Також судом встановлено та вбачається з п.1 договору позики від 01.10.2018 року, а також пояснень сторін, що остання надавалась з метою придбання відповідачкою квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку в подальшому, відповідачка планувала здавати в оренду.

11.10.2018 року відповідачка уклала з ОСОБА_5 попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

Під час розгляду справи відповідачка зазначила, що вона та ОСОБА_6 з 1987 року проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, тому відповідачка вирішила за позичені кошти придбати квартиру, але право власності зареєструвала за ОСОБА_6

29.10.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , стосовно якої відповідачка уклала попередній договір від 11.10.2018 року.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, купівля вказаної квартири, здійснювалась ОСОБА_6 за грошові кошти, які були отримані особисто відповідачкою за договором позики грошей на придбання квартири.

В судовому засіданні, відповідачка пояснила, що борг вчасно не було повернуто, оскільки кошти, які вона планувала віддати за договором позики, вона витратила на інші потреби. Зокрема, влітку 2019 року чоловік позивачки ОСОБА_6 потрапив в ДТП, в результаті чого, отримав численні ушкодження та був госпіталізований. На проведення операції та лікування було витрачено значну суму коштів, але лікування не дало позитивних результатів. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік відповідачки ОСОБА_6 помер, а тому грошові кошти, також було витрачено і на поховання чоловіка.

Допитаний під час розгляду справи в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що був присутній під час передачі позивачкою коштів відповідачці за договором позики грошей на придбання квартири. В розмові від відповідачки дізнався, що остання позичила кошти задля купівлі собі квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яку в подальшому планувала здавати в оренду. Також зазначив, що вказана квартира була придбана за позичені відповідачкою кошти, але право власності було зареєстровано за ОСОБА_6 , з яким відповідачка разом проживала однією сім`єю та який в подальшому потрапив в ДТП та помер.

Таким чином, судом встановлено, що кошти в розмірі 50000 доларів США, одержані відповідачкою за договором позики від 01.10.2018 року, згоди на укладання якого ОСОБА_6 не надавав.

З огляду на це, отримана відповідачкою боргова сума, за рахунок якої було придбано квартиру АДРЕСА_2 , є її особистим боргом.

Оскільки у визначені в договорі строки та станом на теперішній час відповідачка позику не повернула, що було визнано останньою, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивачки заборгованості за договором позики від 01.10.2018 року в сумі 50000 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 24.02.2020 року становить 1222650 грн.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

В своєму відзиві та поясненнях під час розгляду справи відповідачка просила розстрочити виконання рішення строком на один рік, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Представник позивача під час розгляду справи проти розстрочки виконання рішення на вказаний термін не заперечував.

Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідачки, суму стягнутого боргу та відсутність заперечень з боку сторони позивача, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та розстрочити виконання рішення в частині стягнення боргу за договором позики строком на один рік, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 10510 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,526,626,628,638,1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивачки ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 01 жовтня 2018 року в сумі 50000 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 24 лютого 2020 року становить 1222650 грн.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь позивачки ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 10510 грн.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 01 жовтня 2018 року в сумі 50000 доларів США, що за офіційний курсом НБУ станом на 24 лютого 2020 року становить 1222650 грн., строком на один рік, починаючи із дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 червня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак