Справа № 373/43/20
Номер провадження 2/373/231/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі

секретаря судових засідань Литвишко В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Переяславської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за набувальною давністю.

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій з врахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь 8550,00 гривень витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 04.09.2017 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_4 » позивачці надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаною ділянкою позивачка відкрито і безперервно користувалася з 1992 року по час подачі позову до суду.

Проте, на неодноразові звернення позивачки до відповідача про погодження та затвердження вказаного проекту землеустрою за набувальною давністю дане питання не виносилося на сесію міської ради. Вважає, що на підставі ст.344 ЦК України є особою, яка добросовісно, вільно та безперервно протягом більше десяти років володіє спірною земельною ділянкою, а тому має право на визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку.

10.02.2020 представником відповідача міським головою ОСОБА_5 до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення міської ради від 04.09.2017 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_4 » на момент звернення позивачки з заявами про погодження та затвердження проекту землеустрою (22.03.2019, 03.05.2019, 01.11.2019) втратило свою чинність, оскільки з моменту набрання ним чинності пройшло більше року. Таким чином, поданий позивачкою проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідав вимогами ст.186-1 ЗК України.

Також, згідно з рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 06.10.2016 за №65-21/2-УІІ був наданий дозвіл третій особі ОСОБА_3 , як учаснику бойових дій, на виготовлення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку. На даний час земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 на підставі погодження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки зареєстрована за ОСОБА_3 та їй присвоєно кадастровий номер :01:093:0409.

Крім того, посилається на те, що спірні правовідносини регулюються Земельним Кодексом України, а саме в порядку ст.118 ЗК України.

13.02.2020 третя особа ОСОБА_3 направив суду відзив (пояснення) щодо позову, в яких висловив думку щодо необґрунтованості позовних вимог та відмову в їх задоволенні. Зокрема, посилається на те, що проект землеустрою, який був поданий позивачкою, не був погоджений у встановленому порядку. Також позивачкою не доведено обставини добросовісності, відкритості та безперервності користування земельною ділянкою протягом 15 років.

17.02.2020 представником позивачки адвокатом Рубанчуком С.Д. до суду подано відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 , обґрунтовуючи це тим, що безпідставно змінюється адреса розташування земельної ділянки, яка надається третій особі, а також, що підпис ОСОБА_6 в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.04.2017 не належить останньому.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив думку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Судом встановлено наступні обставини:

Відповідно до доданої до матеріалів справи копії заяви, ОСОБА_4 16.08.2017 звернулася до Переяслав-Хмельницького міського голови Костіна Т.В. про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою для подальшого оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,1000, яка з 1992 року протягом 25 років знаходиться в її постійному користування під сезонним обробітком.

Згідно з копією акту депутата Переяслав-Хмельницької міської ради Саулка В ОСОБА_7 В. від 31.07.2017 за №231, ним було встановлено, що вказана вище земельна ділянка з 1992 року протягом 25 років знаходиться на праві постійного користування у ОСОБА_4 під сезонним обробітком.

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 04.09.2017 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 » надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 4 вказаного рішення обумовлено строк його дії один рік з дня набрання ним чинності.

До позову додано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4 в межах АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Землевпорядкування та кадастр».

Згідно з копіями заяв ОСОБА_4 на ім`я Переяслав-Хмельницького міського голови ОСОБА_5 від 22.03.2019, 03.05.2019, 01.11.2019, остання зверталася до Переяслав-Хмельницької міської ради з проханням затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4 в межах АДРЕСА_1 » та передати їй вказану земельну ділянку у приватну власність за набувальною давністю.

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 14.11.2019 Переяслав-Хмельницьку міську раду Київської області перейменовано на «Переяславська міська рада».

Відповідно до копії рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 06.10.2016 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 » ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,1000 га, розташовану в межах АДРЕСА_2 .

Згідно з копією довідки Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Київській області №34-10-0.33-77/174 від 28.03.2017 станом на 01.01.2016 загальна площа земельної ділянки, що відводиться у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_2 , становить 0,1000 га забудованих земель, номер рядка 2.4.

До матеріалів справи додано копію висновку «Про погодження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 » від 14.04.2017 за №23-10/54.

Також додано: копію висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10.05.2017 за №1280/82-17, підсумкова оцінка проекту землеустрою: «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах АДРЕСА_2 погоджується»; копію викопіювання з планшету; копію кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :01:093:0409; копію акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.04.2017.

Відповідно до копії повідомлення Переяслав-Хмельницької міської ради від 17.04.2019 за №20-22-457 на ім`я ОСОБА_4 наданий нею проект землеустрою є непогодженим відповідно до ст.186-1 ЗК України. Також відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до копії повідомлення Переяслав-Хмельницької міської ради від 16.06.2019 за №20-22-698 на ім`я ОСОБА_4 , на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 06.10.2016 за №65-21/2-УІІ було розроблено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.10.2017 земельна ділянка по АДРЕСА_1 зареєстрована в державному земельному кадастрі за ОСОБА_3 та їй присвоєно кадастровий номер :01:093:0409.

Аналогічне вбачається з копії повідомлення Переяслав-Хмельницької міської ради від 26.11.2019 за №20-22-1492 на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно з копією висновку «Про відмову у погодженні проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » від 24.10.2017 відділ містобудування, архітектури та використання земель Переяслав-Хмельницької міської ради надав відмову у погодженні проекту щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність в зв`язку з тим, що на вказаному місці відповідно до графічних матеріалів проекту вже були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок іншим особам.

Відповідно до копії висновку «Про відмову у погодженні проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » від 04.10.2017 відділ містобудування, архітектури та використання земель Переяслав-Хмельницької міської ради погодив зазначений проект, та при затвердженні проекту землеустрою вирішено замінити поштову адресу земельної ділянки з АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що така адреса вже існує. При цьому місце розміщення даної земельної ділянки не змінюється.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що є депутатом Переяславської міської ради, проживає в мікрорайоні Поліському з часу забудови, приблизно з 1996 року. Деякі будівлі були недобудовані, залишалося багато вільних земельних ділянок. Мешканці почали обробляти ці ділянки. На якій підставі вони їх використовували він не знає. 15.09.2016 йому стало відомо від виборців, що почали роздавати земельні ділянки у мікрорайоні. Міська рада вже роздала спірні земельні ділянки воїнам АТО. Це відбувалось на підставі затвердженого плану територій. З дванадцяти ділянок сім були приватизовані, три оброблялись, але невідомо, на яких правах. Ці люди звернулися за допомогою. Свідок склав акти після перегляду земельних ділянок. Позивачка звернулася до міської ради із заявою з графічним матеріалом, і міська рада надала їй дозвіл на розробку проекту. Відділ архітектури відмовив у погодженні їй проекту землеустрою. На сесію питання не виносилося. Мотивованої відмови позивачка не отримала. Міський голова не виносить на сесію це питання. Адреси земельної ділянки різні в позивачки та третьої особи. ОСОБА_4 звернулась до свідка у 2017 році. До цього він не знав й не знає, чия то була земля, але знав, що з дванадцяти ділянок (десять у натурі) сім приватизовані. Знає, що ОСОБА_4 зараз проживає у квартирі у багатоквартирному будинку. Приблизно з 1990-х років ОСОБА_4 обробляла цю земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_9 головний архітектор начальник відділу архітектури виконкому Переяславської міської ради, пояснила, що у 2015 році в жовтні затвердили Генеральний план. Через місяць вона заступила на посаду. Потім затверджували детальний пан забудови. Планувалось виділ 6 ділянок 20х50 м. Вона виїжджала на місця, були громадські обговорення тощо. Жодного разу ніхто не повідомляв про права на ділянки. П`ять ділянок були зайняті (під цією територією). Це ускладнило зонування. Було проведено жеребкування серед учасників АТО. Залишилось чотири земельні ділянки вільні. Тому видали на них рішення, пересвідчились, що на ці земельні ділянки немає власників. По АДРЕСА_3 . Поліській нумерація хаотична, оскільки реєструвались будинки, а не земельні ділянки. Погоджуючи проект ОСОБА_3 , встановила, що це АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 було відмовлено, оскільки вже була погоджено проект землеустрою на цю ділянка ОСОБА_3 . Ця ділянка не оброблялася (літо 2016, 2017, 2019 років). 04.04.2017 ОСОБА_3 надавався один висновок на одну ділянку. 04.10.2017 було уточнено лише адресу ділянки. Рішення про зміну адреси Переяславська міська рада не приймала. На той момент виконком присвоював адресу. Відповіді на заяву підписував архітектор, оскільки був вже висновок на ОСОБА_3 Графічний матеріал до заяви ОСОБА_3 додавався, але вже на всіх десяти заявників. Заяву писали після жеребкування.

Свідок ОСОБА_10 заступник головного архітектора пояснила, що у серпні 2017 року прийшла на дану посаду. Проживає на АДРЕСА_3 . АДРЕСА_2 і побачила невідповідність поштових адрес. Городів там не було, були хащі, трава. Позивачку знає, а також те, що на території школи сім`я ОСОБА_4 до 2003 року обробляла город. Вони з чоловіком отримали ділянку по АДРЕСА_4 з 1999 року. Городів там не було. Два роки назад цю ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 орали хаотично.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що йому належить земельна ділянка по АДРЕСА_5 . Він там будується, є город. Там обробляють ділянки його брат, ОСОБА_4 та інші. Його сім`я приїхала на АДРЕСА_4 десь у 1996 році. Сім`я обробляла ділянку навпроти. ОСОБА_4 обробляла земельну ділянку десь з 1998 року (як свідок бачив). На земельній ділянці спочатку було сміття. Акт передачі межових знаків ОСОБА_4 свідок підписував, ОСОБА_3 - не підписував. На ділянці ОСОБА_4 капітальних споруд не було. До 2018 року з боку АДРЕСА_4 обробляла ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 син позивачки, в суді пояснив, що у 1986 році сім`я переїхала у Переяслав. Почалося будівництво цього масиву, у 1991 1992 роках закінчилося будівництво будівель. Але їм будинку не дали. Тоді, десь в 1992 році за узгодженням з депутатом почали обробляти земельну ділянку. Свідок допомагав матері обробляти земельну ділянку, сесія погодила матері виготовлення проекту землеустрою. Використовували як город, нічого не будували. Про невідповідність земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не знає. Про зелену зону між земельними ділянками ОСОБА_12 та ОСОБА_3 не знає.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснив, що на сьогодні є спір щодо земельних ділянок по 10 соток. На момент виділення земельних ділянок у 2016 році там росла лише трава, їх ніхто не обробляв, забудов ніяких не було. Трава росла на обох ділянках: і за №20 і за №26/4. Ділянки були вільні.

Свідок ОСОБА_14 депутат міської ради, в суді пояснив, що було вирішено видати земельну ділянку ОСОБА_3 . Свідок їздив дивитися ділянку там була трава в його зріст. Якийсь сусід здискував ділянку. Не бачив, щоб хтось 20 років обробляв ділянку. З власної ініціативи підписав акт депутата.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в ОСОБА_16 проживає з 1995 року. В 1995 році нічого на спірній ділянці не використовувалось. Нічого не оброблялось. Почали обробляти землю тільки у 2005 2010 роках, і то ті, хто там проживав. Там повинен був будуватися садочок. ОСОБА_4 по цій вулиці не проживає. Вона обробляла город біля школи, але то інша ділянка. ОСОБА_4 на спірній ділянці не бачив.

Норми права, застосовані судом:

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статей 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу) та інші.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Згідно зі ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 9 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України (ч.8 ст.118 цього Кодексу).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

У задоволенні клопотання третьої особи про приєднання до справи повідомлень ФОП ОСОБА_17 від 24.02.2020 та директора ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» Овсієнка О.Г. від 25.02.2020 за результатами його обговорення судом відмовлено.

Довідку директора ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» Овсієнка О.Г. від 13.03.2020, надану позивачкою, зважаючи на пояснення її представника, суд не розглядає як доказ щодо обставин справи.

Твердження відповідача та третьої особи як на підставу для відмови у задоволенні позову щодо спливу строку дії рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 04.09.2017 № 98-42/2-VII, суд відкидає, оскільки цей строк визначає кінцевий час, коли особа має можливість реалізувати його шляхом замовлення відповідного проекту землеустрою, але не визначає строк, протягом якого цей проект має бути виготовлено.

З документів, що містяться у зазначеному проекті землеустрою вбачається, що він почав виготовляться протягом одного року з дня винесення рішення про надання дозволу на його розробку.

Судом враховуються висновки, зроблені Верховним Судом України в справі №670/266/17.

Зокрема, суд враховує, що спеціальним законом, який регулює порядок набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є ЗК України, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

А також, що ст. 119 ЗК України передбачено лише право громадян звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність або надання в користування земельної ділянки, якою вони добросовісно, відкрито і безперервно користуються протягом п`ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку. При отриманні відмови в задоволенні клопотання про передачу земельної ділянки у власність або надання в користування або залишення його без розгляду, громадянин має право оскаржити такі дії органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування до суду в установленому законом порядку.

Оскільки ст. 119 ЗК України є спеціальною нормою щодо набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність) відносно норм ЦК України щодо набувальної давності, до правовідносин, що скались у цій справі підлягають застосуванню саме приписи ЗК України.

Оскільки законодавцем виокремлено цей порядок (ст. 119 ЗК України) по відношенню до загального порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, слід дійти висновку, що у разі встановлення обставин, які дають право особі на земельну ділянку за давністю користування, застосовується загальний порядок приватизації земельних ділянок, але ці особи мають переважне право на безоплатну приватизацію цієї земельної ділянки по відношенню до інших осіб, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність цієї земельної ділянки «на загальних підставах».

Також суд враховує висновки, які зроблені у постанові ВС від 28.11.2018 у справі №820/4439/17.

Зокрема, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу, який розглядає їх у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який надає висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

На підставі частини восьмої статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

При цьому, процедура погодження проекту землеустрою передбачає перевірку цього проекту на відповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та прямо встановлює обов`язок компетентного органу здійснити одночасну перевірку дотримання всіх указаних вимог розробником проекту, і саме на цій стадії відповідний орган має повноваження відмовити в погодженні проекту землеустрою з наданням часу його розробнику на усунення визначеного вичерпного переліку недоліків проекту.

Недотримання приписів законодавства у цій часині органом влади може бути предметом оскарження в суді в порядку, визначеному КАС України.

Як вбачається з висновків, зроблених у постанові ВС від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, у разі встановлення судом за результатами розгляду справи, предметом якої є оцінка правомірності дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень при наданні земельних ділянок особам, неправомірності цих дій або бездіяльності, з метою ефективного захисту порушених прав особи, суд може зобов`язати цього суб`єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення, якщо його прийняття не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Позивачкою обрано спосіб захисту порушеного, на її думку, цивільного права шляхом визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Однак, цей спосіб захисту застосовний за обставин набуття позивачкою цього права та невизнання його іншими особами. При цьому, набуття права має бути підтверджене відповідно до вимог законодавства або, зважаючи на положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідати вимогам «правомірного очікування» щодо набуття такого права.

У контексті встановлених судом предмету спору, приписів ч. 9 ст. 118 ЗК України та обставин справи «правомірне очікування» позивачки щодо набуття права власності на земельну ділянку в порядку, визначеному ст. ст. 118, 119 ЗК України, могло виникнути лише з моменту отримання відповідачем погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки закон не передбачає права органу місцевого самоврядування (відповідача) діяти інакше, ніж приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Оскільки представник позивачки у судовому засіданні вказав, що непогодження проекту землеустрою щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 оскаржено в судовому порядку, визначений порядок подальшого розгляду заяви позивачки про надання їй цієї земельної ділянки у власність може реалізовуватись або за обставин такого погодження, або винесення судом відповідного рішення.

Отже, оскільки проект землеустрою, який поданий позивачкою на затвердження, не був погоджений у визначеному порядку, нею не було набуто право власності та були відсутні підстави для «правомірного очікування» такого набуття.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про недоведеність порушення прав позивачки, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на встановлені в суді обставини, слід дійти висновку, що за умов наявності двох осіб, які претендують на отримання у власність однієї й тієї ж земельної ділянки, при розроблені ними проектів землеустрою, питання того, кому може бути ця земельна ділянка надана у власність, має бути вирішено на підставі вимог законодавства із врахуванням, якщо це передбачено законом, черговості, пільг тощо, якими можуть бути зокрема ті, що встановлені у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» або ст. 119 ЗК України.

Зважаючи на приписи ч. 9 ст.159 ЦПК України заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.02.2020 у справі №373/43/20, підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_4 до Переяславської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за набувальною давністю.

2.Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.02.2020 у справі №373/43/20, - заборона будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , скасувати.

3.Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Переяславська міська рада, місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 27/25, м.Переяслав, .

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 12.06.2020.

Суддя: Д. В. Свояк