Провадження № 2/127/1968/20
УХВАЛА

18 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за її позовом до Приватного малого підприємства «Луксор» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Богословського С.В. звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ПМП «Луксор» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди.

Крім того, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно належне ПМП «Луксор» та грошові кошти. Заява мотивована тим, що крім заявлених позовних вимог про стягнення середнього заробітку при звільненні, у ПМП «Луксор» існує борг перед заявником за договором про надання поворотної фінансової допомоги, спір щодо якого вирішується у цивільній справі №127/14490/19. Враховуючи на значний розмір заборгованостей ПМП «Луксор» перед ОСОБА_2 та небажанням його погашати заявник додатково вказує, що відповідач навмисно погіршує свій майновий стан шляхом відчуження належного йому майна, що у свою чергу призведе до утруднення надалі чи неможливості виконання рішення суду.

Дослідивши вказану заяву, матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, невжиття яких може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Як слідує з матеріалів справи 20.01.2020 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, яке було змінене постановою Вінницького апеляційного суду від 21.04.2020, задоволено позовні вимоги в цивільній справі №127/23045/19 та стягнуто з відповідача ПМП «Луксор» на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 6000 грн. за червень-серпень 2016 року, а також стягнуто судовий збір. Вказане рішення суду виконано лише 22.05.2020 шляхом пред`явлення виконавчого листа по ньому на примусове виконання до Староміського ВДВС у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Тобто, між сторонами справи існує трудовий спір щодо відповідальності роботодавця, яка спрямована на захист прав звільненого працівника щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Розмір позовних вимог по сумі коштів відшкодування є значним, а відтак у позивача наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено вище предметом позовних вимог у даній справі є стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Суд дійшов висновку, що застосування такого виду забезпечення як накладення арешту на кошти відповідача в межах заявлених вимог є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому суд вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині та накласти арешт на майно у виді грошових коштів, що належить на праві власності відповідачу на суму позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, суд дійшов висновку про необхідність відмови в цій частині, з огляду на її необґрунтованість належними доказами, зокрема щодо обставин здійснення відчуження належного відповідачу майна на користь інших осіб. Жодні докази щодо цього в матеріалах заяви відсутні. При цьому суд не приймає до уваги пояснення заявника про існування між сторонами спору з приводу договірних відносин з надання повторної фінансової допомоги, адже він не охоплюється предметом забезпечуваного позову. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що відповідач є господарюючим суб`єктом та здійснює підприємницьку діяльність, тому заходи забезпечення мають бути такими, що не перешкоджатимуть цій діяльності. Водночас подана заява із цим обраним видом заходів забезпечення, які просить вжити заявник, не містить пропозицію про зустрічне забезпечення з метою уникнення такого ризику.

Відповідно до частини першої та другої ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Богословського С.В., подану в інтересах ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.07.2001 Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що належать на праві власності приватному малому підприємству «Луксор» (, місцезнаходження за адресою: м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 9, кв. 2), в межах суми позовних вимог в розмірі 117974,68 грн.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвалу суду для виконання надіслати Центральному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця,вул. Соборна,15-а).

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: