ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5000/20 Справа № 204/2464/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, про визнання припиненим кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович про визнання припиненим кредитного договору.

В обґрунтування позову зазначила, що 19 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , укладений договір про надання споживчого кредиту №0, також 19 грудня 2007 року між сторонами укладена додаткова угода б/н до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 19.12.2007 року.

Того ж дня між вищевказаними сторонами було укладено договір поруки №0/2.

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитом № 0 від 19.12.2007 року було передано від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до графіку погашення кредиту термін повернення встановлений до 18.12.2024 року.

25.02.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_1 направив вимогу, в якій на підставі п. 6.1 Кредитного договору змінив строк виконання зобов`язання і зажадав дострокового повернення кредиту в повному обсязі.

Вказана вимога була отримана ОСОБА_1 05.03.2009 року.

У своїй вимозі АКІБ «УкрСиббанк» зазначив, що користуючись своїм правом на дострокове повернення кредиту визнає термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п. 1.2.2 Кредитного договору, на 32 календарний день з дати одержання цієї вимоги та вимагає дострокового виконання всіх боргових зобов`язань протягом 31 календарного дня з дати одержання цієї вимоги.

Таким чином, після направлення письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з позивача відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Таким чином, договір кредиту № 0 від 19.12.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 є недійсним з 06.04.2009 року.

Враховуючи вищевикладені обставини просила суд визнати припиненим з 06.04.2009 року договір кредиту № 0 від 19.12.2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (а.с.1-4).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, про визнання припиненим кредитного договору відмовлено (а.с.143-145).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Вважає, що після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію (а.с.148-150).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , укладений договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до кредитного договору, АКІБ «Укрсиббанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 100000,00 доларів США, строк кредитування до 18.12.2024 року, мета кредитування - придбання купівля домоволодіння, процентна ставка за користування кредитом 12.90 % річних. Банк перед ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 0/1 від 19 грудня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передає в іпотеку домоволодіння та земельну ділянку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

19 грудня 2007 між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк», укладено договір поруки № 0/2.

19 грудня 2007 між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк», укладені договір поруки № 0/3.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та AT «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №№2949,2959, відповідно до якого AT «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі і по кредитному договору № 0 від 19 грудня 2007 року з усіма забезпечувальними договорами.

Основні зобов`язання за кредитним договором не виконані, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 21.02.2018 року за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.12.2007 року. Станом на 21.02.2018 року заборгованість складає 6582593,96 грн.

Відповідно до п.1.2.2 Договору кредиту позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 18 грудня 2024 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін. Графіком погашення кредиту є додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту термін повернення встановлений до 18.12.2024 року.

Відповідно до п. 7.7 Договору кредиту строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання Договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

25.02.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. В даній вимозі АКІБ «Укрсиббанк» вимагає дострокового виконання всіх боргових зобов`язань за кредитними договорами протягом 31 календарного дня з дати отримання позивачем цієї вимоги. Дану вимогу позивачка отримала 05.03.2009 року, а отже кінцевим терміном повернення коштів є 06.04.2009 року.

Позивачка вважає, що кредитний договір № 0 від 19.12.2007 року є припиненим з моменту спливу 31 календарного дня з дати отримання нею досудової вимоги про дострокове повернення кредиту, а отже з 06.04.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки відповідно до укладеного кредитного договору відповідач має право пред`явити вимогу про дострокове повернення кредиту, а договір вважається укладеним до повного погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509, статті 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 1 та частиною 2 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої ЦК України. Норми даної глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно з п. 7.7 Договору, строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано практику Верховного Суду зокрема висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц про те, що після направлення позичальнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію.

Колегія суддів ці доводи відхиляє, оскільки відповідний висновок Верховним Судом був зроблений у контексті вирішення спору щодо права нарахування позикодавцем та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором після зміни позикодавцем терміну виконання за кредитним договором. Крім того, відмінною обставиною від цього спору було те, що позикодавець звернувся до позичальника про стягнення заборгованості повторно, а саме після задоволення його попереднього позову про стягнення кредитної заборгованості.

Аналогічний висновок щодо припинення кредитного договору в частині нарахування позикодавцем процентів за кредитом, міститься у інших постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у доводах апеляційної скарги.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду встановила, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим і законним, ухвалене з дотриманням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: