Справа № 487/685/20
Провадження № 2/487/1169/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

31.01.2020 ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбних відносин та спільного проживання сторони не змогли створити міцну сім'ю, внаслідок чого шлюб фактично розпався. Шлюбні відносини припинені з червня 2019 року, сторони проживають окремо та сумісне господарство не ведуть. З часу припинення шлюбних відносин шлюбних стосунків сторони не підтримують, почуття любові втрачено та сім'я існує формально, хоча сторони і проживають за однією адресою. Питання щодо місця проживання доньки між сторонами визначено. За вказаних обставин позивач вважає збереження шлюбу не можливим. На примирення позивач не згодна і тому впевнена у необхідності розірвання шлюбу. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 18.03.2020 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 16.09.2011 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 822, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 )

Проте спільне життя сторін не склалося, під час шлюбних відносин та спільного проживання сторони створити міцну сім'ю не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя є не можливим. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,12,13,78,81,200,259,263,264,265 ЦПК України, ст. ст. 104,105,111-115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 16.09.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 822 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.О. Гаврасієнко