КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/939/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив назву на АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 146844 швейцарських франків, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08 серпня 2029 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,79 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідного до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовилися, що за умовами Кредитного договору, може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом (п.п.1.1-1.3.1 Кредитного договору).

Згідно до умов Кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 1280 швейцарських франків. День сплати ануїтетного платежу 08 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Банку, для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Всупереч умов кредитного договору позичальник з липня 2013 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно з п.8.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 222623 від 08 серпня 2008 року та з ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 222518 від 08 серпня 2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки поручителі зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору, а тому зазначають, що відповідальність є солідарною.

У березні 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та вказав, що враховуючи невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань збільшилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26 лютого 2015 року становить 146750 швейцарських франків 71 сантим, з яких: 132335,10 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 14415,61 швейцарських франків - заборгованість за відсотками.

Заборгованість відповідачів по сплаті пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить 98789,81 грн., з яких: 36570,16 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 62219,65 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 146750,71 швейцарських франків, з яких: 132335,10 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 14415,61 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, а також пеню в розмірі 98789 грн. 81 коп., з яких: 36570,16 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 62219,65 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків та судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 132335,10 швейцарських франків, заборгованість за відсотками в розмірі 14 415,61 швейцарських франків.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1218 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1218 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи.

Зокрема, судом першої інстанції невірно встановлена сума заборгованості, оскільки позивач надав непідтверджені дані, а суд першої інстанції необґрунтовано прийняв їх та поклав в основу рішення, а саме: що станом на 26 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 146750 швейцарських франків 71 сантим, з яких: 132335,10 - швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 14415,61 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача.

Заборгованість відповідачів по сплаті пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить 98789,81 грн., з яких: 36570,16 гри. пеня за прострочення сплати за кредитом; 62219,65 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Однак, ОСОБА_1 не погоджується із зазначеним розрахунком, враховуючи таке.

Позивачу було повернуто грошові кошти у загальні й сумі 78 688,78 франків.

Оскільки, кредит, наданий ПАТ «УкрСиббанк» 146,844,00 СНF*4,59239 грн. (офіційний курс НБУ на 08 серпня 2008 року) = 674,364,92 грн. Виплачено банку по офіційному курсу: 641,383,66 грн./4,59239 грн. = 139,662,28 СНF. Реальні виплати по комерційному курсу: 657,860,19 грн./4,59239 грн. = 143,250,07 СНF. Повернуто банку 78,688,78 СНF.

Також, судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не надано належних доказів - первинних документів у паперовій формі, щодо підтвердження отримання позичальником коштів у відповідно до Постанови Правління Національного банку України 14.08.2003 № 337 «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України». Так, відповідно до п.1 глави 1 розділу 3 вказаної постанови, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також, рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Отже, лише, вказаними документами може підтверджуватися обставина надання грошових коштів у безготівковій формі, а таких документів позивачем не надано. Таким чином, заборгованість не була підтверджена необхідними доказами.

Також ОСОБА_1 зазначає, що умови кредитного договору є несправедливими та такими, що порушують Закон України «Про захист прав споживачів». Надання кредиту у іноземній валюті призвело до того, що позичальник перебуває у дискримінаційному становищі відповідно до банку. В АТ «УкрСиббанк» курс значно відрізнявся від курсу валют в НБУ та інших банків. Так, для прикладу, на день укладення кредитного договору офіційний курс гривні встановлений Національним банком України до іноземних валют становив 100 СНF =459,239 грн., та на 17 жовтня 2019 року становить 100 СНF =2489,85 грн.

Банку сплачено 78688,78 франків, враховуючи курс валют на момент укладення договору, тому заборгованість перед банком відсутня.

Окрім того, під час судового розгляду відповідачами було зазначено, що на даний час усі вони звільнені з роботи, у них існує також обов`язок по утриманню непрацюючих членів родини, народження дитини у ОСОБА_2 та двох дітей у ОСОБА_3 , політичною та економічною ситуацією, АТО в країні та погіршення рівня життя їхньої сім`ї.

Однак, зазначені доводи судом першої інстанції не були досліджені та не взяті до уваги.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував наданий відповідачами розрахунок щодо суми повернутих банку коштів, неповно встановив обставини, не дослідив наданих відповідачами доказів.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, що в ній зазначені.

Позивач у справі заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк», а в подальшому на АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 146844 швейцарських франків, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08 серпня 2029 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,79 % річних по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідного до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовилися, що за умовами Кредитного договору, може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом (п.п.1.1-1.3.1 Кредитного договору).

Згідно до умов Кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 1280 швейцарських франків . День сплати ануїтетного платежу 08 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Банку, для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Всупереч умов кредитного договору позичальник в повному обсязі не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та має значну заборгованість зі сплати нарахованих процентів та тіла кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно з п.8.1 Кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 222623 від 08 серпня 2008 року та з ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 222518 від 08 серпня 2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки поручителі зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору, а тому відповідальність є солідарною.

На виконання умов договору позичальником сплачено 14508,90 швейцарських франків - тіло кредиту, 65017,89 швейцарських франків - відсотків за користування кредитом.

Станом на 26 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 146750 швейцарських франків 71 сантим, з яких: 132335,10 - швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 14415,61 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача.

Заборгованість відповідачів по сплаті пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить 98789,81 грн., з яких: 36570,16 грн. пеня за прострочення сплати за кредитом; 62219,65 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, при цьому судом першої інстанції було враховано клопотання подане відповідачем ОСОБА_1 , який має статус учасника бойових дій, про звільнення від сплати пені суд враховуючи те, що відповідачі опинилися в тяжких життєвих умовах, у них існує також обов`язок по утриманню непрацюючих членів родини, та на утриманні перебувають неповнолітні діти та якого було звільнено судом від сплати пені, відмовивши позивачу у задоволенні такої позовної вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, коли кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушення , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи викладене, вимоги позовної заяви та доводи на які посилається позивач на підтвердження своїх вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та договорами поруки, що свідчить про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо непогодження апелянтом із розміром заборгованості, який був нарахований позивачем, то такі доводи є голослівними. Наводячи свої розрахунки, апелянт застосовує курс гривні до швейцарського франку на день видачі кредиту, що суперечить умовам кредитного договору.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що позивач не надав суду документів, які підтверджують отримання ОСОБА_2 кредиту, то вони також не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відповідно до меморіального ордеру від 08 серпня 2008 року на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 146844 швейцарських франків, що становило 674 364,92 грн. (а.с.170 т.2)

Доводи апелянта про те, що відповідачі втратили роботу, отже не можуть сплачувати кредит також були враховані судом першої інстанції, оскільки позов був задоволений частково і позивачу було відмовлено у стягненні з відповідачів пені.

Щодо правомірності заявлених вимог до поручителя, то як вбачається з матеріалів справи умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань у повному обсязі. (п.3.1).

Тобто договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, а наявний в договорі п.3.1, яким встановлено, що порука втрачає чинність після повного виконання боргових зобов`язань, не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту ст.ст. 251, 252 ЦК України, де визначено, що з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того, слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 04 липня 2014 року були надіслані письмові вимоги до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про погашення простроченого зобов`язання за кредитним договором протягом 31 календарного дня з дати отримання цієї вимоги, у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - 41 календарного дня з дати відправлення вимоги кредитор змушений буде вимагати дострокового повернення всієї суми кредити, тобто такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з 08 серпня 2029 року на 14 серпня 2014 року.

До суду із вказаним позовом до боржника та до поручителя банк звернувся у вересні 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено18 червня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: