Справа № 2-п/593/2/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2020 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі судді Крамаря В. М., розглянувши у письмовому провадженні в місті Бережанах заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в частині поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. У вказаній заяві заявниця, посилаючись на те, що 27 квітня 2020 року вона з Єдиного державного реєстру судових рішень дізналася про те, що 13.11.2014 року було ухвалено заочне рішення Бережанського районного суду, про існування якого їй раніше не було відомо, просить: поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року як пропущений з поважних причин.

На обґрунтування необхідності поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення посилається на те, що раніше про існування такого рішення вона не знала і не могла дізнатись, оскільки не знала про існування самого процесу та не була належним чином повідомленою про день час та місце розгляду справи.

Ухвалою від 22 травня 2020 року вирішено: розглянути без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року в частині клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; розгляд клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення провести не пізніше десяти днів з дня постановлення вказаної ухвали. Роз`яснено ОСОБА_2 право подати заперечення проти клопотання ОСОБА_1 . Позивачу за первісним позовом ОСОБА_2 надіслано копію заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року з копіями доданих до неї документів.

Ухвалою від 01 червня 2020 року продовжено строк розгляду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.11.2014 року, - на десять днів. Витребувано з Бережанської державної нотаріальної контори витяги з спадкового реєстру про складення заповіту (заповітів) та заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Бобровиця Чернігівської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 04 червня 2020 року витребувано: у приватного нотаріуса Бережанського нотаріального округу Хрущ Д.С. копію заповіту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який посвідчено 09 вересня 2019 року за реєстровим номером 1816; з Бережанської державної нотаріальної контори належно засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Бобровиця Чернігівської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Ст. 72 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року) встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.3 ст. 127 ЦПК України заява про поновлення процесуального строку розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч.13 ст.7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглядаючи обґрунтування підстав для поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року, суд виходить з наступного.

Заявниця на підтвердження поважності пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року посилається на те, що вона не знала про існування рішення суду, оскільки не знала про існування справи та не могла про неї дізнатись, також не була належним чином викликана в судове засідання, зокрема через оголошення в пресі, в якому постановлено рішення.

Згідно з ст. 227 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 13.11.2014 року) відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 06.03.2014 року) встановлено, що у разі не надання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_1 , копію якого заявницею додано до заяви про перегляд заочного рішення, остання була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 з 04.12.2007 року по 25.01.2018 року.

Поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками та повісткою про виклик на 11 год. 00 хв. 23 жовтня 2014 року; судова повістка про виклик на 10 год. 00 хв. 30 жовтня 2014 року, - було направлено ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання останньої. Судова повістка про виклик в судове засідання на 10 год. 00 хв. 30 жовтня 2014 року надіслана рекомендованим листом № 769 була повернута суду підприємством поштового зв`язку з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 10 год.00 хв. 13 листопада 2014 року було здійснено через оголошення в пресі, а саме газеті «Урядовий кур`єр» № 205 від 05 листопада 2014 року (оголошення розмішено на 23 сторінці).

Заочне рішення від 13 листопада 2014 року цього ж дня було надіслано судом за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Зважаючи на вказане, суд після прийняття рішення 13 листопада 2014 року в суворій відповідності із зазначеними нормами процесуального законодавства надіслав копію рішення відповідачці ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується супровідним листом про направлення рішення (а.с. 27) та рекомендованим рекомендованим листом № 787, відповідно до якого лист з копією рішення адресований ОСОБА_1 надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання останньої (а.с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_4 квітня 2019 року, тобто через чотири роки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 одружився з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 19 квітня 2019 року Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Бережанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заяви про прийняття спадщини від 24 лютого 2020 року, яка міститься на 13 аркуші спадкової справи 02-14 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у заяві вказала: « ІНФОРМАЦІЯ_2 помер мій колишній чоловік ОСОБА_2 ...»; «Мені, ОСОБА_1 колишній дружині померлого, нотаріусом роз`яснено зміст статей 60-63, 68, 70, 72 СК України, статей 368, 370 ЦК України, згідно яких я маю право на частку на майно, яке було нами набуте під час перебування в зареєстрованому шлюбі», - таким чином заявниці було відомо про те, що шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, задовго до вказаної нею у заяві про перегляд заочного рішення дати.

Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі за № 6-2469цс16, де вказано, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 6-577цс17, де вказано, що у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» (заява N 32053/13) суд постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції. Суд, поновивши відповідачу строк на оскарження, не навівши жодних на те причин, не встановив, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження, зазначені відповідачем, втручання у принцип правової визначеності.

Судом рішення від 13 листопада 2014 року було направлено заявниці як відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, таким чином, судом вжито належних заходів для повідомлення про прийняття рішення не на користь ОСОБА_1 як відповідачки. З часу надіслання судом ОСОБА_1 копії рішення за зареєстрованим місцем проживання, до звернення ОСОБА_1 з заявою про перегляд рішення минуло більше 5 (п`яти) років. Окрім цього, з заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 знала про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 раніше вказаної нею дати. А тому остання могла та повинна була знати про прийняття вказаного рішення. Виходячи з наведених правових позицій Верховного Суду України, доведення факту, через який заявниця не знала про прийняття рішення, яким, як вона стверджує порушено її цивільне право, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Заявниця повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про прийняття рішення, яким, за її твердженням, порушено її цивільне право.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року та доданих до нього доказах не довела, що її не було належно викликано в судове засідання по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до неї про розірвання шлюбу, а також, що про існування оскаржуваного рішення вона дізналася лише 27 квітня 2020 року. Зважаючи на це, заявниця не довела той факт, що вона не отримала (дізналася) і не могла отримати (дізнатися) рішення від 13 листопада 2014 року, яким за її твердженням порушено її цивільне право.

Виходячи з вказаного вище, оскільки наведені заявницею факти не виправдовують поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року, а поновлення ОСОБА_1 строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року буде мати наслідком втручання у принцип правової визначеності, - у поновленні пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року слід відмовити, а заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст.72, 74, 227, 228 ЦПК України (в редакції від 14.11.2017 року), ст. 7, 126, 127, 263, п.7, п.9, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, постановою Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, постановою Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-577цс17, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року, - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду від 13 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: