Номер провадження 2/495/1955/2020
УХВАЛА

про самовідвід судді

10 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2019 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна грошових коштів. В подальшому, ухвалою того ж суду від 13.09.2019 року справу було передано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2020 року.

02.06.2020 року вказана справа надійшла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та за результатами проведеного авторозподілу була передана до провадження судді Шевчук Ю.В., яка своєю ухвалою від 03.06.2020 року заявила самовідвід від розгляду даної справи.

Розпорядженням №177 від 09.06.2020 року по справі призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого головуючим суддею було визначено Боярського О ОСОБА_3 О.

Ретельно дослідивши матеріали справи вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду даної справи з огляду на наступне.

За матеріалами даної справи 520/20049/19, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти, що позичались останній на підставі Договору позики грошей в якому ОСОБА_4 діяв від імені ОСОБА_1 .

27 лютого 2015 року ОСОБА_5 від себе особисто та від імені очолюваного нею МКП «Мрія-2» звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання договорів іпотеки та купівлі-продажу недійсними про визнання договорів позики, іпотеки, вимог іпотекодержателя недійсними та витребування майна, виселення відповідачів та вселення позивача в нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Справа № 495/1396/15-ц.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2015 року (суддя Боярський О.О.) у справі відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 23 березня 2015 року.

В подальшому ухвалою суду від 08.08.2018 року заяву ОСОБА_4 було задоволено та відведено суддю Боярського О.О. від розгляду справи.

13 серпня 2018 року ОСОБА_5 подала до Вищої ради правосуддя скаргу на дії судді Боярського О.О. за якою 14.11.2018 року було відкрито дисциплінарне провадження.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, вищевказані обставини свідчать про відсутність довіри у учасників правовідносин судді Боярському О.О., що може поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду, адже предметом розгляду є одні і ті ж самі відносини.

Під час прийняття рішення про самовідвід по вищевказаній цивільній справі, суд також приймає до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 908/137/18 зроблено висновок, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Проте, заява судді-доповідача у даній справі про відвід від розгляду справи була задоволена Великою палатою Верховного Суду, з тих підстав, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи.

Отже, з урахуванням позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо об`єктивності та оцінки неупередженості судді та задля усунення виникнення у сторін в майбутньому будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна грошових коштів.

Відповідно до ст.39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст. 39 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частина 1 ст.40 ЦПК України: питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заявити самовідвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярському О.О. від участі у розгляді цивільної справи № 520/20049/19 (провадження № 2/495/1955/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна грошових коштів.

Передати матеріали цивільної справи № 520/20049/19 (провадження № 2/495/1955/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна грошових коштів, до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для її подальшого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя