І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/1246/20
Номер провадження 2/629/646/20
позивач - Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області
відповідач - ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення надміру виплачених коштів
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення надміру виплачених коштів, який в подальшому було уточнено, посилаючись на те, що згідно заяви ОСОБА_1 від 20.03.2006 року йому було призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, на підставі Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558. Разом з заявою, відповідачем було надано до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області всі документи, передбачені пунктом 6 Порядку: копія паспорту; виписка із протоколу лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан його здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги; копія трудової книжки; довідка Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції про те, що ОСОБА_1 на обліку в Лозівській ОДПІ не перебуває. Крім того, було надано документи матері - ОСОБА_2 , яка потребує надання соціальних послуг, а саме: заява про необхідність надання соціальних послуг; копія паспорту; копія-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; виписка із протоколу лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного догляду. Відповідно до п. 1 Порядку: "непрацюючим Фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата Тобто, однією із головних умов призначення даної виплати є те, що особа, яка надає соціальні послуги є непрацюючою, та не отримує інших доходів, що можуть вплинути на призначення даної компенсації. В результаті проведеної управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області 24 квітня 2012 року перевірки інформації, наданої ОСОБА_1 , виявлено, що заявник приховав факт його працевлаштування до ФОП ОСОБА_3 з 23.05.2006 року, що призвело до переплати йому, бюджетних коштів. Так як, відповідно до Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення, однією з таких обставин є приховування факту працевлаштування відповідача. УПСЗН було визначено обсяг переплачених коштів у вигляді компенсації фізичним особам, що надають соціальні послуги ОСОБА_1 , що становить 3871 грн. 55 коп. за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року. Відповідачу було вручено повідомлення про переплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язаний повернути суму переплаченої компенсації, у зв`язку з приховуванням останнім відомостей, які впливають на призначення даного виду компенсації. З 2012 по 2017 рр. відповідачем вносились частинами на рахунок УПСЗН кошти, переотриманої компенсації. Остання виплата була здійснена 21.07.2017 року в сумі 25 грн.00 коп. До цього часу належна до повернення на рахунок управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області сума складає 1921 гривень 55 копійок.
Відповідач в наданому суду відзиві на позов, посилався на те, що у 2006 році його мати ОСОБА_2 , 1923 року народження, вже не могла себе обслуговувати і потребувала стороннього догляду, а також ліків, покращеного харчування тощо. 20.03.2006 року він звернувся до Управління з заявою про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги та надав передбачені Порядком документи, та після перевірки документів йому була надана така компенсація. Позивачем у позовній заяві зазначено, що 24.04.2012 року при перевірці інформації, Управлінням було виявило, що з 23.05.2006 року відповідач влаштувався на роботу сторожем до ФОП ОСОБА_3 , де пропрацював до 31.12.2010 року, отримував заробітну плату. Разом з тим, в матеріалах справи міститься акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення компенсації фізичних осіб, які надають соціальні послуги, складений 03 травня 2012 року. Зазначив, що наміру приховати доходи він не мав, а не повідомив Управління про своє працевлаштування, з тих причин, що відповідальні особи в Управлінні не надали йому роз`яснень з цього приводу. Відповідно до п. 6 Порядку, ним було подано Управлінню заяву про надання згоди на проведення перевірки даних про доходи з використанням відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків з урахуванням вимог ЗУ «Про захист персональних даних». Відповідно до п. 6-1 Порядку Управління мало можливість і повинно було кожний квартал звірятися та перевіряти доходи. Згідно акту перевірки, обсяг переплачених коштів склав за період з 26.05.2006 р. по 31.12.2012 р. у розмірі 3871 грн 55 коп. Разом з тим, мати відповідача - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було повідомлено Управління, та надано копію свідоцтва про смерть. Позивачем не надано розрахунок суми залишку несплачених надміру виплачених коштів на суму 1921,55 грн. Надміру виплачені кошти він сплачував у добровільному порядку, частинами, починаючи з травня 2012 р. по жовтень 2016 р, та вважав, що надміру виплачені кошти ним були повернуті у повному обсязі. Останній платіж був здійснений 20 жовтня 2016 року, що підтверджується квитанцією № 78 від 20.10.2016 р. Крім цього відповідач просив застосувати позовну давність, оскільки остання сплата надміру виплачених коштів ним була здійснена 20.10.2016 року, а позивач звернувся до суду лише 16.03.2020 року.
В наданій відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що на підставі заяви від 20.03.2006 року ОСОБА_1 було призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, з 20.03.2006 року. Відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Таким чином, виходячи з вищезазначеної норми, особа, яка перебуває в трудових відносинах, не має права для отримання компенсації. На момент звернення до управління, 20.03.2006 року, ОСОБА_1 , надаючи копію трудової книжки, підтвердив, що він не працює та не отримує доходу від трудової діяльності, так як останній запис було зроблено 30.05.2005 року щодо закінчення виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до Положенням про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року № 1091 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1098, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор складають акти за підсумками перевірки з висновками щодо правильності призначення державної соціальної допомоги. Після виявлення факту працевлаштування ОСОБА_1 , відділом державних соціальних інспекторів 24 квітня 2012 року було складено службову записку щодо необхідності виведення суми переплачених коштів відповідачу. Після здійснення розрахунку переплаченої суми компенсації за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року фізичним особам, які надають соціальні послуги відділом соціальних державних інспекторів було складено акт за підсумками перевірки із зазначенням періоду, за який стягуються переотримані бюджетні кошт та розмір переплаченої компенсації. Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності дати проведення перевірки та складання акту є помилковими, так як чітких термінів та строків проведення перевірки державними соціальними інспекторами чинним законодавством та законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних відносин, не визначено. Акт від 03.05.2012 року складено за підсумками перевірки, враховуючи всі необхідні умови, в тому числі і суму переотриманих коштів. Щодо доводів відповідача про подання ним заяви про надання згоди на проведення перевірки даних про його доходи з використанням Державного реєстру фізичних осіб-платників податків з урахуванням вимог Закону України "Про захист персональних даних" то, ЗУ "Про захист персональних даних" було прийнято лише 01.06.2010 року, а тому у 2006 році відповідач не нам змоги подавати заяву такого змісту. Посилання відповідача на п. 6-1 Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558, у даній справі є недоцільним, оскільки Порядок доповнено вказаним пунктом лише 10.09.2014 року згідно з Постановою КМ N 428. Виплата компенсації ОСОБА_1 здійснювалася до 31.01.2012 року. Відповідачем було визнано борг, про що свідчить часткова сплата ним основного боргу. Остання оплата ОСОБА_1 була здійснена 30.01.2017 року на суму 25 грн. 00 коп. на рахунок управління, про що свідчить виписка по рахункам зі штампом казначейської служби. Додана відповідачем квитанція про сплату 25 грн. 00 коп. не містить дати та строків сплати, а тому ствердження того, що вона є доказом сплати за жовтень 2016 року є безпідставним. Враховуючи те, що більше платежів від ОСОБА_1 не надходило, управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області 17.01.2020 року було подано позовну заяву до ОСОБА_1 . Ухвалою суду вказану позовну заяву було повернуто заяву, відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області є бюджетною установою та учасником бюджетних відносин в розумінні Бюджетного кодексу України. Для взяття бюджетного зобов`язання зі сплати судового збору необхідна наявність бюджетних асигнувань для здійснення платежів, цей процес потребує значних часових затрат, та істотно ускладнив своєчасне виправлення недоліків позову. Після сплати судового збору, управління знову звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача щодо пропуску управлінням праці строку позовної давності є необгрунтованими.
В наданих запереченнях відповідач посилається на те, що з прийняттям ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховується страховий стаж, тобто період роботи особи, протягом якого вона сплачувала або за неї сплачували єдиний соціальний внесок. Саме сплата роботодавцем таких внесків і є доказом трудових відносин з роботодавцем, починаючи з 2004 року. Разом з іншими документами для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, ним було надано індивідуальний ідентифікаційний номер - елемент Державного реєстру фізичних осіб України, про що свідчить акт перевірки від 03.05.2012 року. Зазначив, що наміру приховувати інформацію про доходи він не мав, державний соціальний інспектор мав змогу своєчасно здійснити перевірку, або ж грамотно надати роз`яснення.
В наданих письмових поясненнях щодо заперечення позивач посилається на те, що 08.05.2012 року ОСОБА_1 отримав повідомлення про переплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, відповідно до якого він зобов`язувався повернути на рахунок управління переотримані кошти, в сумі 3871 грн. 55 коп. за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року. Враховуючи те, що у відповідача на момент отримання повідомлення була відсутня можливість сплатити весь борг одноразово, між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, про те, що відповідачем сума боргу буде сплачуватись частинами, виходячи з його фінансових можливостей. ОСОБА_1 виконував взяте на себе зобов`язання щодо сплати боргу протягом майже п`яти років, починаючи з 25.05.2012 року майже щомісяця. Останній платіж, який здійснив ОСОБА_1 датований 30.01.2017 року. Враховуючи те, що відповідач свідомо сплачував свій борг частинами, вважаємо, що 30 січня 2017 року не може вважатися днем, коли управління могло дізнатись про порушення свого права, а тому і не є початком перебігу позовної давності в даній справі. Відповідачем, після отримання повідомлення про переплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги 08.05.2012 року, не було оскаржено дії управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, та, крім цього ним сплачувалась частинами сума боргу, що може свідчити про те, що ОСОБА_1 визнав, що він отримував компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, незаконно. Зазначив, що відділ контролю за правильністю надання соціальних виплат управління (на момент виникнення спірних відносин - відділ державних соціальних інспекторів) діє в межах повноважень, визначених Положенням про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. N 1091 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1098), іншого чинним законодавством України не передбачено.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просила розгляд справи проводити без участі представника позивача на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальними послугами є дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Частиною 7 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги», встановлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.
Механізм призначення та порядок надання і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги регламентує «Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 558 /далі - Порядок/.
Згідно пункту 1 Порядку, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.
Відповідно до пункту 5 Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, компенсація призначається і виплачується органом праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи, якій надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.
Пунктом 6 Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, визначено, що для призначення компенсації подаються такі документи: 1) непрацюючою фізичною особою, яка надає соціальні послуги: заява про згоду надавати соціальні послуги; паспорт або інший документ, що посвідчує особу; висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан її здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги; копія трудової книжки та довідки органу державної податкової служби про те, що особа не займається підприємницькою діяльністю, і про відсутність даних про доходи цієї особи, а у разі відсутності трудової книжки - лише зазначені довідки; 2) особою, яка потребує надання соціальних послуг, або її законним представником (у разі визнання цієї особи недієздатною): заява про необхідність надання соціальних послуг; паспорт або інший документ, що посвідчує особу; копія довідки медико-соціальної експертної комісії про групу інвалідності (надається інвалідом); висновок лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного стороннього догляду та нездатність особи до самообслуговування.
Згідно положень пункту 8 Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, компенсація призначається на час встановлення групи інвалідності або на час, протягом якого особа, що подала заяву про необхідність отримання соціальних послуг, потребуватиме постійного стороннього догляду.
Судом встановлено, що 20.03.2006 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області з заявою про призначення компенсаційної виплати фізичній особі, яка надає соціальні послуги ОСОБА_2 /а.с. 4-5/.
Разом з заявою, ОСОБА_1 було надано до управління пакет документів, передбачений п. 6 Порядку: копія паспорту, виписка із протоколу лікарсько-консультативної комісії про стан здоров`я, копія трудової книжки, довідка Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції /а.с. 6,8,10-11/. Крім того, було надано документи ОСОБА_2 , яка потребує надання соціальних послуг: заява про необхідність надання соціальних послуг, копія паспорту, копія довідки до акта огляду медико-соціального експертною комісією, виписка із протоколу лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного догляду /а.с.7,9/.
З 20.03.2006 року по 31.01.2012 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, та отримував компенсацію як фізична особа, яка надає соціальні послуги, що підтверджується рішенням Управління справі та соціального захисту населення від 12.04.2006 року ОСОБА_1 призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з 20.03.2006 року, рішенням про перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, розпорядженнями про перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги /а.с.12-22/.
Згідно акту № 187/6 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги від 03.05.2012 року /а.с. 29/, було встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 подана неповна інформація про трудову діяльність.
В результаті перевірки, проведеної соціальними інспекторами Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, встановлено, що ОСОБА_1 приховав факт його працевлаштування до ФОП ОСОБА_3 з 23.05.2006 року, що підтверджується службовою запискою начальника ВДСІ від 24.04.2012 року, копією трудової книжки ОСОБА_1 /а.с.23-25/.
Доводи відповідача про те, що наміру приховати доходи він не мав, а не повідомив Управління про своє працевлаштування, з тих причин, що відповідальні особи в Управлінні не надали йому роз`яснень з цього приводу, суд вважає неспроможними з огляду на те, що в порядку пункту 6 Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, відповідачем для призначення компенсації подавалися документи, саме як непрацюючою фізичною особою, яка надає соціальні послуги, ним надавалася копія трудової книжки та довідки органу державної податкової служби про відсутність даних про доходи, у зв`язку з чим, державою і було прийнято рішення про виплати щомісячної компенсаційної виплати, і він розумів, що лише непрацюючі фізичні особи мають право на такі виплати. В заяві про призначення виплати міститься посилання на те, що відомості про доходи та наявність роботи можуть вплинути на призначення компенсаційної виплати, і відповідач знав про це, про що свідчить підпис відповідача.
Таким чином у зв`язку приховуванням ОСОБА_1 факту працевлаштування інформації було надмірно виплачено державні кошти у вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року у сумі 3871,55 гривень, що підтверджується розрахунком переплаченої суми /а.с. 27-28/.
Відповідно до п. 15 Порядку, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального захисту населення надміру виплачені суми. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви органу праці та соціального захисту населення, що призначив компенсацію
Відповідач добровільно повертав надміру виплачені кошти у період з 25.05.2012 року по 30.01.2017 року лише у сумі 1950 грн.
Оскільки противоправними діями ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків державі, суд доходить висновку про наявність підстав у позивача вимагати повернення надміру виплачених сум компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, в розмірі 1921, 55 грн.
Щодо строків позовної давності та їх наслідків, про застосування яких просив відповідач, суд зазначає наступне.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, яке міститься у ч. 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові /ч.4 ст.267 ЦК України/.
Тлумачення частини першої статті 261 ЦК України дозволяє стверджувати, що початок перебігу позовної давності пов`язується з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи /стаття 261 ЦК України/. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.
Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Про порушення свого права, як вказує позивач дізнався 24.04.2012 року при перевірці інформації, наданої ОСОБА_5 /а.с. 69/. Відповідно до положень Порядку позивач повинен перевіряти наявність підстав для отримання відповідачем компенсаційних виплат. Ствердження позивача, що у відповідача на момент отримання повідомлення була відсутня можливість сплатити весь борг одноразово, що між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості про сплату відповідачем суми боргу, про визнання відповідачем боргу у сумі 3871, 55 грн. не були підтверджені відповідачем, не були доведені при судовому розгляді. Будь-яких зобов`язань сплатити грошові кошти у сумі 3871, 55 грн. перед позивачем, взятих відповідачем в порядку чинного законодавства, зобов`язань сплачувати борг за графіком, тощо матеріали справи не містять. Отже, перебіг позовної давності почався саме 24.04.2012 року.
Суд вважає неможливим поновити порушений строк з огляду на тривалий термін незвернення до суду з вищевказаними позовними вимогами та те, що зволікання позивача щодо звернення до суду не є підставою для визнання поважними причин пропуску встановленого законом строку. В тому числі суд приймає до уваги, що за вирішенням вищевказаних позовних вимог позивач звертався до суду 17.01.2020 року, ним було подано позовну заяву , яку ухвалою суду було повернуто заяву у зв`язку з неусуненням недоліків позову, оскільки позивач не бажав скористатися наданим судом строком. При цьому суд наголошує на тому, що перебіг позовної давності почався 24.04.2012 року, а не з дня останньої сплати відповідачем суми у 25 грн. А тому, у суду немає правових підстав для поновлення строку для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.
Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 206, 259, 264, 265,268,280-282 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".
відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2020 року.
Суддя: К.Ш.Харабадзе