Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 177/1092/18

провадження № 61-1674св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,
відповідач - ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моя хата»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, скасування заходів забезпечення позову та виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моя хата», про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

У червні 2018 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Моя хата» (далі - ТОВ «Компанія «Моя хата»), про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк кредит Дніпро»), назву якого було змінено на АТ «Банк Кредит Дніпро»,

і ТОВ «Компанія «Моя хата» підписано заяву про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів-юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, у ПАТ «Банк кредит Дніпро». Починаючи з 26 жовтня 2017 року новий максимальний розмір ліміту овердрафту за договором було встановлено у розмірі 1 000 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_1 укладено договір поруки

від 27 жовтня 2016 року, відповідно до умов якого поручитель солідарно відповідає за виконання боржником зобов`язань у повному обсязі за договором про встановлення ліміту овердрафту та додатковими договорами до нього, які укладені та (або) можуть бути укладені у майбутньому.

Позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином, проте останній порушив свої зобов`язання, тому утворилась заборгованість

у загальному розмірі 360 986,98 грн, яка складається з: 317 538,87 грн заборгованості за кредитом, 12 678,05 грн заборгованості зі сплати відсотків, 30 579,88 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 190,18 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків.

На підставі викладеного АТ «Банк Кредит Дніпро» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про встановлення ліміту овердрафту від 27 жовтня 2016 року станом на 18 травня 2018 року в розмірі 360 986,98 грн, яка складається з: 317 538,87 грн заборгованості за кредитом, 12 678,05 грн заборгованості зі сплати відсотків, 30 579,88 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 190,18 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року позов АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про встановлення ліміту овердрафту

від 27 жовтня 2016 року у розмірі 331 101,96 грн з яких: заборгованість за кредитом - 296 696,26 грн; заборгованість за нарахованими відсотками -3 635,64 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 30 579,88 грн; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 190,18 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 10 грудня 2019 року скасовано.

Провадження у справі за позовом АТ «Банк Кредит Дніпро» до

ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Компанія «Моя хата», про стягнення заборгованості, закрито.

Роз`яснено АТ «Банк Кредит Дніпро», що розгляд його справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснено АТ «Банк Кредит Дніпро» його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Попереджено АТ «Банк Кредит Дніпро» про те, що у разі неподання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, після закінчення строку на її подання, матеріали справи будуть повернуті до суду першої інстанції.

Короткий зміст заяв про ухвалення додаткового рішення, скасування заходів забезпечення позову та виправлення описки

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявами про ухвалення додаткового рішення, скасування заходів забезпечення позову та виправлення описки.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що при задоволенні касаційної скарги судом касаційної інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат в повному обсязі, у зв`язку з чим заявник просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з АТ «Банк Кредит Дніпро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі

7 449,70 грн та 9 933 грн відповідно, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг.

Заява про скасування заходів забезпечення позову мотивована тим, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 29 листопада 2018 року заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження транспортного засобу - автомобіля марки Ford Focus, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 22 липня 2017 року. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення суду касаційної інстанції) у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Посилаючись на те, що постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, ОСОБА_1 просить суд задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року.

Заява про виправлення описки мотивована тим, що касаційна скарга ОСОБА_1 була подана 17 січня 2020 року і розгляд не був закінчений до 08 лютого 2020 року (до набрання чинності Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон України

№ 460-IX). Отже, суд касаційної інстанції помилково застосував частину першу статті 256 ЦПК України (у редакції Закону від 15 січня 2020 року

№ 460-IX).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо заяви про ухвалення додаткового рішення

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення,

ОСОБА_1 вказував, що при винесенні постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року не було здійснено розподіл судових витрат (судового збору), сплачених відповідачем за перегляд справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити, оскільки у разі закриття провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, законом передбачено порядок повернення судового збору.

Разом з тим, враховуючи доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, наявні підстави для повернення судового збору відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в цій справі, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. До апеляційної скарги було додано платіжне доручення від 02 вересня 2019 року № 51781 про сплату судового збору у розмірі 7 449,70 грн (а. с. 1, т. 3).

Крім того, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на судові рішення ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 9 933 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17 січня 2020 року № 60569 про сплату судового збору (а. с. 87, т. 3).

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом АТ «Банк Кредит Дніпро» до

ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Компанія «Моя хата», про стягнення заборгованості, закрито.

Ураховуючи, що постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року провадження у справі закрито, колегія суддів дійшла висновку про повернення ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору за платіжними дорученнями від 02 вересня 2019 року № 51781 у розмірі 7 449,70 грн та від 17 січня 2020 року № 60569 у розмірі 9 933 грн.

Висновки за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення

Ураховуючи, що постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року провадження у справі закрито, колегія суддів дійшла висновку про повернення ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору у справі у розмірі 7 449,70 грн та 9 933 грн за подання апеляційної та касаційної скарг відповідно. Разом з тим, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Щодо заяви про скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 29 листопада 2018 року на підставі частин першої, четвертої статті 158 ЦПК України.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 29 листопада 2018 року заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження транспортного засобу - автомобіля марки Ford Focus, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 22 липня 2017 року. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено (а. с. 23, том 1 щодо заяви про забезпечення позову).

Оскільки постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року провадження у справі закрито та не вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року, які також не скасовані іншими судовими рішеннями у цій справі, наявні підстави для задоволення вказаної заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову

Ураховуючи, що постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року провадження у справі закрито, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаної заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року.

Щодо заяви про виправлення описки

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Отже, правила вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Звертаючись із заявою про виправлення описки, ОСОБА_1 вказував, що його касаційна скарга була подана 17 січня 2020 року і розгляд не був закінчений до 08 лютого 2020 року (до набрання чинності Закону України

№ 460-IX. Отже, суд касаційної інстанції помилково застосував частину першу статті 256 ЦПК України (у редакції Закону від 15 січня 2020 року

№ 460-IX).

Проаналізувавши викладені ОСОБА_1 у заяві обставини щодо виправлення, на його думку, описки в судовому рішенні суду касаційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що підстави для її задоволення відсутні, з огляду на зазначене.

Так, зміни до ЦПК України, внесені Законом України № 460-IX, пов`язані не лише з розглядом касаційних скарг, який відповідно до частини четвертої статті 258 ЦПК України завершується прийняттям постанови. Закон України № 460-IX вніс зміни до порядку повернення справ після закінчення касаційного розгляду. Так, згідно з пунктом 8 Закону № 460-IX абзац перший частини першої статті 256 ЦПК України викладений у такій редакції: «Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі».

Отже, закінчивши касаційний розгляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, з 08 лютого

2020 року суд касаційної інстанції має роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

З огляду на те, що суд касаційної інстанції вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі, суд відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України у редакції Закону України № 460-IX роз`яснив позивачу у постанові Верховного Суду

від 29 квітня 2020 року його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 361/17/15-ц (провадження

№ 14-423цс19), від 04 березня 2020 року у справі

№ 757/63985/16 (провадження № 14-556цс19) та від 18 березня 2020 року

у справі № 464/104/16-ц (провадження № 14-441цс19).

Оскільки заявник своїми вимогами по суті просить Верховний Суд фактично змінити зміст судового рішення, що є неприпустимим, підстави для виправлення описок у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року та задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки відсутні.

Висновки за результатами розгляду заяви про виправлення описи

Оскільки зі змісту прийнятої постанови не вбачається, що судом допущено описки в тексі судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, тому правові підстави для задоволення заявленої ОСОБА_1 заяви відсутні.

Керуючись статтями 141, 158, 260, 269, 270, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, відмовити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України

у Шевченківському районі міста Дніпра повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 7 449 (сім тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок на відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що внесений згідно з платіжним дорученням від 02 вересня

2019 року № 51781 на рахунок (стандарт IBAN) - UA4390366, отримувач - УК у Шевченківському районі міста Дніпра/Шевченківський район/22030101, код отримувача - 37989274, МФО - 899998.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України

у місті Києві повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 9 933 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні на відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, що внесений згідно з платіжним дорученням

від 17 січня 2020 року № 60569 на рахунок (стандарт IBAN) - UA0026007, отримувач - УК у Печерському районі міста Києва/Печерський район/22030102, код отримувача - 38004897,

МФО - 899998.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року у справі № 177/1092/18, якою заборонено відчуження транспортного засобу - автомобіля марки Ford Focus, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 22 липня 2017 року.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

І. М. Фаловська