Справа № 357/2542/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа: посадова особа органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови, в частині невиплаченої премії та стягнення частини невиплаченої щомісячної премії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 13.08.2015 року перебуває у трудових відносинах з Білоцерківською міською радою, а з 19.04.2017 року працює на посаді завідувача сектору претензійно-позовної роботи управління самоврядного контролю Білоцерківської міської ради. З жовтня 2019 року позивач почала отримувати значно меншу заробітну плату, а в подальшому з`ясувала що її було позбавлено премії відповідно до рішення її керівника Бакун О.І. Позивач зазначає, що підстав для позбавлення її премії чи зменшення розміру премії, не було, оскільки претензій зі сторони керівництва до її роботи не висловлювалося, проте існують особистісні неприязні стосунки з боку її керівника Бакун О.І. Кінцеве розпорядження щодо розміру преміювання працівника, підписується міським головою, однак це залежить від дій керівника підрозділу, які є протиправними. А тому позивач просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови за жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень, лютий 2020 року в частині визначеної премії ОСОБА_1 та зобов`язати Виконавчий комітет БМР донарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену в повному розмірі заробітну плату з урахуванням щомісячної премії згідно із затвердженим кошторисом на 2019 та 2020 роки в розмірі 50% від посадового окладу.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов.

Представник відповідача за довіреністю, в судовому засіданні позов не визнала. Відповідачем надано відзив на позовну заяву.

Третя особа по справі ОСОБА_2 позов не визнала.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що з 13.08.2015 року позивач ОСОБА_1 працює у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, а з 19.04.2017 року позивач працює на посаді завідувача сектору претензійно-позовної роботи управління самоврядного контролю Білоцерківської міської ради, на підставі розпорядження міського голови № 184-К від 18.04.2017 року.

Встановлено, що розпорядженням Виконавчого комітету БМР № 197 Р від 31.12.2010 року «Про затвердження Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб Білоцерківської міської ради та виконавчого комітету» було затверджено Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб Білоцерківської міської ради та виконавчого комітету /далі Положення/ (а.с.14-18).

Встановлено, що відповідно до розпоряджень міського голови Білоцерківської міської ради про встановлення премії працівникам апарату виконавчого комітету, відділів, управління і служб Білоцерківської міської ради, позивачу ОСОБА_1 було нараховано наступний розмір премії: за серпень 2019 року 50%; вересень 2019 року 30%; жовтень 2019 року 0%; листопад 2019 року 0 %; грудень 2019 року 30 %; січень 2020 року 10%; лютий 2020 року 10%. (а.с. 89-95).

Встановлено, що позивач подавала пояснення на доповідні записки Начальника управління самоврядного контролю БМР Бакун О ОСОБА_3 та зверталася до заступника міського голови та міського голови із проханням посприяти у вирішенні конфлікту, який виник між позивачем та начальником управління ОСОБА_2 , оскільки керівник безпричинно позбавляє її премії та створює неприязну обстановку у колективі.

Позивач та її представник суду пояснили, що ОСОБА_1 працює на посаді завідувача сектора претензійно-позовної роботи управління самоврядного контролю БМР з 19.04.2017 року та за період роботи у позивача з її безпосереднім керівником ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки. Начальник управління ОСОБА_2 є некомпетентним керівником, через її дії часто звільняються з роботи молоді спеціалісти. З кінця 2019 року позивач стала отримувати значно меншу заробітну плату та в бухгалтерії з`ясувала, що начальник управління ОСОБА_2 позбавила позивача премії. Позивач зверталася із службовими записками до ОСОБА_2 , проте відповіді не надходило. Розмір преміювання залежить від начальника управління ОСОБА_2 , оскільки нею подаються довідки про розмір преміювання міському голові. Починаючи з 2018 року позивачем, на виконання вказівки начальника Управління, систематично готується звіт про зроблену роботу за поточний місяць, за результатами розгляду даних звітів начальником жодних зауважень чи заперечень не висловлювалося. В довідці про розмір премії не вказані підстави для зниження позивачу премії, тобто такі дії керівника ОСОБА_2 є свавіллям та порушують права, інтереси позивача.

Представник відповідача суду пояснила, що, дійсно, між позивачем та третьою особою виник конфлікт, а виконавчий комітет Білоцерківської міської ради став заручником ситуації. Представник відповідача, заперечуючи позов, пояснила, що відповідно до норм п. 1 Постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268, умови оплати праці позивача визначаються органом місцевого самоврядування, виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 50,51. На виконання даної постанови було затверджено Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб БМР та виконавчого комітету, яким передбачено, що кошти на преміювання працівників передбачається в загальному фонді праці, який затверджується міським головою, фонд преміювання утворюється у розмірі не меншому 10% посадових окладів економії фонду оплати праці. ОСОБА_1 була позбавлена премії, лише, у жовтні та листопаді 2019 року, а в інший період, позивач отримувала премію не менше 10 % посадового окладу. Позивачем необґрунтовано позовну вимогу про здійснення перерахунку і доплату їй премії за грудень 2019р. січень-лютий 2020 р. в розмірі 50% посадового окладу, оскільки в зазначений період була нарахована і виплачена позивачу премія у відповідності до Положення про преміювання. При цьому, представник відповідача звернула увагу, що іноді премія позивача становила 60, 70 % посадового окладу.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позивач не належно виконувала свої посадові обов`язки, ігнорувала вказівки керівництва, порушувала субординацію, за весь час перебування позивача на посаді нею не було підготовлено жодної справи до суду, що вказує на неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків. Третя особа по справі вважає, що позивач не відповідає займаній посаді, та премія нарахована їй відповідно до виконаної роботи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що він працював під керівництвом ОСОБА_2 та перебував у такій же ситуації, як і позивач. Замість того, щоб скоординувати чи налагодити роботу в Управлінні, керівник ОСОБА_2 все робила, щоб працівники звільнялися. ОСОБА_2 лаяла своїх підлеглих, нецензурно виражалася, створювала неприязні відносини з підлеглими. В період роботи свідка, керівник ОСОБА_2 позбавляла його премій, неодноразово пропонувала звільнитися з роботи, начальник управління ОСОБА_2 створювала напружену атмосферу в колективі, бо є некомпетентним керівником.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 96 КЗпП України схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та передбачено, що до неї входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48 - 54 і 57.

Згідно п. 2 Постанови КМУ від 09.03.2006 року № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Встановлено, що Розпорядженням Виконавчого комітету БМР № 197 Р від 31.12.2010 року «Про затвердження Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб Білоцерківської міської ради та виконавчого комітету» було затверджено Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб Білоцерківської міської ради та виконавчого комітету.

Відповідно до п.1.1. Положення, працівники відділів, управлінь, служб міської ради та виконавчого комітету преміюються за якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання обов`язків, встановлених положеннями та посадовими інструкціями, а також з урахуванням їх ініціативи, особистого вкладу в загальні результати роботи свого підрозділу за підсумками роботи за місяць.

Згідно п. 2.1.-2.2. цього Положення, кошти на преміювання працівників передбачаються в загальному фонді оплати праці (фонд преміювання), який затверджується міським головою. Фонд преміювання утворюється у розмірі не менше 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно п.3.1. Положення, за результатами роботи за місяць розмір премії визначається за такими показниками: виконання заходів, передбачених планами роботи міської ради, виконавчого комітету та структурного підрозділу; стан виконавської дисципліни (виконання доручень міського голови, заступників, секретаря ради, керуючого справами та безпосередньо керівників структурних підрозділів); своєчасність та якість підготовки довідкових та аналітичних матеріалів нормативно- правових актів для розгляду на сесіях міської ради, засіданнях комісій, виконавчого комітету; виконання особистих планів.

Відповідно до п.3.2. даного Положення розмір премії не може бути нижчим за 10% посадового окладу, крім випадків передбачених пунктом 3.3.- 3.8. Положення.

Згідно п. 3.3.- 3.4. Положення, премія не виплачується працівникам, які звільнилися з роботи в місяць, за який проводиться преміювання за винятком працівників, що вийшли на пенсію, звільнені за станом здоров`я або згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, працівникам за постановою (вироком) суду по адміністративній чи кримінальній справі.

Відповідно п. 3.5. - 3.8. Положення, розмір премії зменшується: за несвоєчасне виконання та неналежну організацію виконання у встановлені терміни завдань нормативно-правових актів, розпоряджень міського голови, рішень міської ради та рішень виконавчого комітету повністю або частково; за несвоєчасну та неякісну підготовку довідкових та аналітичних матеріалів, проектів нормативно-правових актів, невиконання своїх обов`язків згідно посадової інструкції та положення про структурний підрозділ повністю або частково; за допущені порушення трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку повністю або частково; за інші порушення виконавської дисципліни, порушення вимог окремих законодавчих актів про службу в органах місцевого самоврядування повністю або частково.

Отже, Положення про преміювання визначає вичерпні підстави (обставини) при наявності яких щомісячна премія не виплачується або зменшується її розмір (п.п. 3.3. 3.8. Положення).

Згідно п. 4.1. Положення, розмір премії працівникові структурного підрозділу визначає міський голова за пропозицією керівника підрозділу на підставі довідки про розмір премії працівникам, залежно від особистого вкладу працівника в загальні результати роботи.

Аналізуючи встановлені обставини справи, в сукупності з дослідженими доказами, суд вважає, що при розгляді даної справи знайшов підтвердження факт протиправного позбавлення позивача премії в жовтні та листопаді 2019 року. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження наявності підстав для позбавлення позивача премії. Крім того, Довідки про розмір премії, за вказаний період, не містять такого посилання на підстави для позбавлення премії позивача.

Як було зазначено вище, розмір премії працівникові структурного підрозділу визначає міський голова за пропозицією керівника підрозділу на підставі довідки про розмір премії працівникам. Та згідно даної довідки,( яка є додатком 1 до Положення) є обов`язковим наведення підстав для зниження премії. Однак, начальник управління самоврядного контролю Бакун О.І. не вказала підстав для позбавлення позивача премії, тобто необґрунтовано та безпідставно, в спосіб не передбачений Законом, внесла пропозицію, за якою було позбавлено працівника премії, тим самим порушивши вимоги п. 3.2. Положення про преміювання працівників.

Також, в судовому засіданні третя особа по справі не обґрунтувала свою пропозицію про повне позбавлення позивача премії в жовтні-листопаді 2019 року. Надані до справи доповідні записки начальника управління ОСОБА_2 на ім`я заступника міського голови ОСОБА_5 щодо порушення позивачем трудової дисципліни, не можуть бути взяті до уваги, оскільки складені вони в 2020 році, а премії позивач була позбавлена в жовтні, листопаді 2019р. Крім того, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. З пояснень та поведінки в судовому засіданні сторін вбачається конфлікт та особистісні неприязні відносини між ОСОБА_2 та її підлеглою ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що в жовтні та листопаді 2019 року позивачу була нарахована премія - 0 %, хоча Положенням про преміювання, встановлено мінімальний розмір премії - 10% посадового окладу, а отже, суб`єкт організації оплати праці в односторонньому порядку прийняв рішення, що погіршило умови оплати праці позивача. А тому, суд приходить до висновку про необхідність скасування Розпорядження міського голови про встановлення премії працівникам апарату виконавчого комітету, відділів, управління і служб Білоцерківської міської ради за жовтень, листопад 2019 року, в частині визначення позивачу премії в 0 % та, похідним є, - зобов`язання відповідача донарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену в повному розмірі заробітну плату, з урахуванням щомісячної премії, згідно із затвердженим кошторисом на 2019 рік, за жовтень, листопад 2019 року, у відповідності до норм Положення про преміювання працівників відділів, управлінь і служб Білоцерківської міської ради та виконавчого комітету, і в даному випадку, розмір премії позивача не може бути нижчим за 10 % посадового окладу (п.3.2. Положення).

Також, слід зазначити, що ні Положенням про преміювання, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено, що розмір премії позивача має становити 50 % посадового окладу. Положенням про преміювання визначено, лише, нижчу межу (10%) та не передбачено вищої межі. При цьому, суд бере до уваги, що позивач в судовому засіданні підтвердила ту обставину, що за деякі місяці розмір її премії становив 30, 60% , 70 % посадового окладу. З огляду наведеного, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити на користь позивача премію згідно із затвердженим кошторисом на 2019 -2020 р.р., за вказаний позивачем період, в розмірі, саме, 50 % посадового окладу.

Відповідно до ст. ст. 137,141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір по справі в сумі 2102 грн., а також, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу, що понесла ОСОБА_1 в зв`язку з розглядом даного спору та які підтверджені належними доказами, на загальну суму 7000 грн.(а.с.130-134).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 94,96,98 Кодексу законів про працю України, ст. 2,22 Закону України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», ст.ст.4,15,76,77,81, 137, 141, 264, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови за жовтень, листопад 2019 року, в частині зниження (позбавлення) премії завідувачу сектору претензійно-позовної роботи управління самоврядного контролю Білоцерківської міської ради ОСОБА_1 .

Зобов`язати Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради донарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену в повному розмірі заробітну плату з урахуванням щомісячної премії згідно із затвердженим кошторисом на 2019 рік за жовтень, листопад 2019 року .

Стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 7000 грн. (сім тисяч гривень).

Стягнути з Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради в дохід держави судові витрати (судовий збір) в сумі 2102 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 17.06.2020 року.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений ст. 354 ЦПК України, продовжується на строк дії такого карантину.

СуддяО. Я. Ярмола