Провадження № 2/760/3583/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Ступак М.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21 грудня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за №12908 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 29 410,09 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою приватного виконавця Палігіна О.П. від 22.01.2019 ВП №55954416 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Підставою винесення постанови став виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. №12908 виданий 21.12.2018.

Також, позивач вказує, що згідно постанови стягувачем виступає ТОВ «Росвен Інвест Україна», боржником є ОСОБА_1 . Предметом стягнення є заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 28 760,09 грн.

Про наявність виконавчого провадження та виконавчого напису дізналася 03.04.2019, коли звернулася до бухгалтерії Вищого професійного училища №25 м. Києва, де працює, оскільки не могла отримати заробітну плату по картковому рахунку.

Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства, які не були дотримані нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, оскільки, стягнення заборгованості проводиться відповідно до умов кредитного договору, який, між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ОСОБА_1 не укладався.

Крім того, вважає, що приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. не дотримано вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 та не подано ПАТ «ОТП Банк» оригіналу кредитного договору.

При цьому, вважає, що у розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, нотаріусом не встановлено та не враховано строк, який минув з дня виникнення права вимоги.

Посилається, також на те, що жодних звернень, претензій чи вимог від відповідача позивач не отримувала.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

07.05.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 10.05.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

10.06.2019 позивачем на адресу суду подано клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.06.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали від 12.06.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Ухвалою суду від 02.10.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2020 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. копії матеріалів виконавчого провадження № 58117632 відкритого на підставі виконавчого напису № 12908 виданого 21.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. та витребувано у приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. копії матеріалів на підставі яких було прийнято виконавчий напис №12908 від 21.12.2018 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 29410 грн.

13.04.2020 на адресу суду приватним виконавцем Палігіним О.П. надано копії матеріалів виконавчого провадження №58117632.

27.04.2020 на адресу суду приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. надано копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №12908 від 21.12.2018.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Відповідач приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та просила постановити рішення згідно чинного законодавства.

Суд, врахувавши доводи позивача, відповідача приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С., дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12908, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № від 23.05.2012, укладеним із ПАТ «ОТП Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест України», на підставі Договору факторингу №08/03/2013, укладеного 06.03.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест України», на користь ТОВ «Росвен Інвест України» - стягувач. Строк платежу за кредитним договором № від 23.05.2012 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.03.2013 по 05.03.2016. Сума заборгованості складає 28 760,09 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача ТОВ «Росвен Інвест України» в розмірі 650,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест України» складає 29 410,09 грн.

В подальшому, 17 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58117632 на підставі виконавчого напису № 12908 виданого 21.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест України», що є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», заборгованість в розмірі 28 760,09 грн. та 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

22 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанову у виконавчому провадження ВП № 58117632 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме дохід, що отримує боржник ОСОБА_1 у Вищому професійному училищі №25 м. Києва.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895св18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 310/9293/15, яка, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Крім того, на думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

При цьому, за матеріалами справи судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють її розмір.

Разом з тим, з наданих відповідачем приватному нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису вбачається, що, будь-яких вимог до позивача про усунення порушень банк не пред`являв.

Також судом враховується, що з наданих суду доказів, з дня виникнення права вимоги до позивача за кредитним договором № від 23.05.2012 минуло більше трьох років.

Такі обставини, на переконання суду, свідчать про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, а тому виконавчий напис підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, на основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ТОВ «Росвен Інвест України» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 768,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст. 589, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, ст. ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 21 грудня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за номером 12908, про стягнення з стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № від 23.05.2012, укладеним із ПАТ «ОТП Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест України», на підставі Договору факторингу №08/03/2013, укладеного 06.03.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Росвен Інвест України», на користь ТОВ «Росвен Інвест України», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (адреса: м. Київ, бул. В.Гавела, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Букіна