КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7690/2020
справа №760/5359/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Козленко Г.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року справу направлено за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просять ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилаються на те, що позов виник у зв`язку із порушенням прав споживачів, а висновки суду про протилежне не відповідають вимогам закону. Зокрема, вказують на те, що відповідач, який є виконавцем замовленої ними послуги, є суб`єктом підприємницької діяльності, інформація про якого наявна у вільному доступі, отже спірні правовідносини можуть бути вирішені в порядку захисту прав споживачів.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Передаючи справу на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що підставою звернення позивачів з цим позовом не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживачів", доводи не містять посилання на порушення прав позивачів саме як споживачів та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом, оскільки позовні вимоги стосуються розірвання договору, стягнення грошових коштів, пені та моральної шкоди. Суд також вказав, що вимога про стягнення сплачених коштів не може бути вимогою в порядку захисту прав споживачів, оскільки законом не передбачено такої можливості.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі мотивували його тим, що для здійснення фото- та відеозйомки їхнього весілля з відповідачем був укладений відповідний договір про надання послуг та ними внесено аванс. Проте відповідач у встановлений строк умови договору у повному обсязі не виконав (не передав відеофільм, вказавши на втрату відеоматеріалу), повернувши частину коштів. На вимогу позивачів про повернення всієї суми сплачених коштів, відповідач не відреагував.

Посилаючись на викладені обставини, звернулись до суду з вимогами про розірвання договору, стягнення сплачених коштів, пені, моральної шкоди, вказуючи на положення Закону України "Про захист прав споживачів".

Статтею 27 ЦПК України унормовано, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем проживання позивачів в позовній заяві визначено адресу у Солом`янському районі міста Києва.

Відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено:

виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3) ;

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ) (пункт 7) ;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17) ;

продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19) ;

робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 21) ;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22).

Статтею 10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено обсяг прав споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

Звертаючись до суду, позивачами наведеного підстави позовних вимог, а саме неналежне, на твердження позивачів, виконання договору про надання послуг їм як споживачам.

Висновки суду першої інстанції в тій частині, що позов не містить посилання на порушення прав споживачів безпідставні. Позовна заява містить виклад обставин порушених прав, позивачами обрано способи їх захисту, які притаманні тим, що регулюється законодавством про захист прав споживачів. Окрім того, позовна заява містить посилання на норми Закону України "Про захист прав споживачів", які, на думку позивачів, мають бути застосовані до спірних правовідносин.

Такі вимоги як стягнення пені та моральної шкоди передбачено Законом України "Про захист прав споживачів", а законність та обґрунтованість цих вимог вирішується під час ухвалення рішення.

Отже суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про неможливість застосування положень Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки для правильного вирішення питання застосування норм матеріального права слід визначитись із змістом правовідносин сторін, установити, чи пов`язані спірні правовідносини із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності та чи виникли між сторонами договірні відносини. Вирішення цих питань покладається на суд при ухваленні рішення за наслідками розгляду справи по суті, проте зміст позовних вимог, способи захисту прав, виклад обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги повинно бути викладено в позовній заяві.

Зміст позовної заяви та викладені в ній обставини з посиланням на положення Закону України "Про захист прав споживачів" спростовують твердження суду першої інстанції про невизначеність позивачами щодо порушення їх споживачів, відтак суд помилково при вирішенні питання не застосував положення частини 5 статті 28 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова