АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

м. Чернівці

справа № 2-985/10

провадження 822/549/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Половінкіної Н.Ю., Литвинюк І.М.

секретар Чубрей І.І.

учасники справи:

заявник (стягувач) ОСОБА_1

суб`єкт оскарження - заступник начальника відділу Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокан Богдан Степанович,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 березня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Мілінчук С.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії та бездіяльність заступника начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б. С., щодо виконання судового рішення.

В скарзі зазначала, що 28 грудня 2010 року Садгірським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист у справі № 2-985/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2010 року і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки, наданої державною виконавчою службою, за період з 01 січня 2016 року по 21 жовтня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки державним виконавцем не враховано, що з серпня 2017 року мінімальний розмір аліментів становив 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим, державним виконавцем, при визначенні розміру заборгованості аліментів, не взято до уваги, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8836 гривень 60 коп.

Також державний виконавець не вжив своєчасно всіх належних та передбачених законом заходів для виконання судового рішення.

Просила суд:

- Визнати незаконними дії заступника начальника відділу Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б. С., у виконавчому провадженні № 24448781, щодо нездійснення розрахунку аліментів за періоди: з серпня 2017 по грудень 2017 року; з січня 2018 по червень 2018 року; з листопада 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

- Зобов`язати заступника начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б. С., у виконавчому провадженні № 24448781, здійснити розрахунок аліментів за періоди: з серпня 2017 по грудень 2017 року; з січня 2018 по червень 2018 року; з листопада 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначити розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів, у виконавчому провадженні №24448781, станом на 29 лютого 2020 року, у сумі 8 836 гривень 60 коп.

- Визнати незаконними дії заступника начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б. С. щодо невинесення, у виконавчому провадженні №24448781, відносно ОСОБА_2 постанов: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

- Зобов`язати заступника начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б.С., у виконавчому провадженні №24448781, винести відносно ОСОБА_2 постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 березня 2020 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконними дії заступника начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б.С., у виконавчому провадженні №24448781, щодо нездійснення розрахунку аліментів, за період із серпня 2017 року по червень 2018 року, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зобов`язати начальника Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б.С., у виконавчому провадженні №24448781, розрахунок аліментів, за період із серпня 2017 року по червень 2018 року, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі та частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок державного виконавця визначати та нараховувати заборгованість боржника зі сплати аліментів у ВП № 24448781 існувала до 21 жовтня 2019 року.

Що стосується вимог скарги про визнання незаконним дій посадової особи Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) щодо нездійснення розрахунку у ВП № 24448781, за період із листопада 2019 року по лютий 2020 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування аліментів по ВП № 24448781 правомірно припинено державним виконавцем, у зв`язку із відкриттям 22 жовтня 2020 року виконавчого провадження № 60372189 про стягнення аліментів, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 726/15/19 від 17 жовтня 2019 року, виданого Садгірським районним судом м. Чернівці.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що в зв`язку з наявністю іншого судового рішення про стягнення аліментів, за яким відкрито виконавче провадження ВП № 60372189, призведе до подвійного стягнення аліментів у зобов`язанні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення скарги скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що виконавче провадження № 24448781 не є закінченим, а тому нарахування аліментів у даному виконавчому провадженні не повинно припинятись.

Правовими нормами закону не передбачено право державного виконавця припиняти нараховування аліментів, у випадку іншого судового рішення про стягнення з того самого боржника на користь того самого стягувача аліментів, при цьому, вказане нове рішення не змінює та не скасовує попереднього судового рішення про стягнення аліментів.

Державний виконавець повинен діяти відповідно до повноважень, прав та обов`язків, що передбачені чинним законодавством.

Апелянт також не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні решти вимог скарги - визнання незаконними дій державного виконавця щодо невинесення постанов про обмеження прав боржника та зобов`язання встановити щодо боржника тимчасові обмеження, визначені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок виконавця щодо винесення постанов про накладення тимчасових обмежень на боржника настає з фактом наявності в останнього заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, а не за фактом доведення державним виконавцем до відома боржника про розмір заборгованості по аліментах та наявності обов`язкової умови - ухилення боржника від сплати розміру аліментів, що доведений до його відома виконавцем.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

28 грудня 2010 року Садгірським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист у справі № 2-985/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2010 року і до повноліття дитини (а.с.4).

11 лютого 2011 року головним державним виконавцем Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чокана Б.С., на підставі вищевказаного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження № 24448781 (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 24448781, за період із січня 2016 року по 21 жовтень 2019 року, нараховано заборгованість по аліментах в сумі 30966 гривень 20 коп., які сплачені боржником у повному обсязі (а.с.8).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , як боржник, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-985/2010 від 28 грудня 2010 року, який виданий на виконання рішення Садгіоського районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2010 року у цивільній справі №2-985/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, є стороною виконавчого провадження.

Отже, ОСОБА_2 , як боржник у виконавчому провадженні, має право у якості заінтересованої особи брати участь у розгляді скарги ОСОБА_1 , однак до участі у розгляді справи, в якості заінтересованої особи, залучений не був, тому оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_2 .

На вищевказані норми процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та розглянув скаргу ОСОБА_1 по суті, з порушенням вище вказаних норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 березня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складання повного тексту постанови 15 червня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : Н.Ю. Половінкіна

І.М. Литвинюк