Ухвала

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 487/3809/119

провадження № 61-8642ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянувши касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» (далі - ОСББ «Єдність Миколаїв») пред`явило до ОСОБА_1 зазначений позов.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 25 серпня 2010 року, з метою управління будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 створено ОСББ «Єдність Миколаїв» .

ОСОБА_1 є власником квартири № 70 у вказаному будинку, а тому теж повинен дотримуватися правил та порядку встановленому в ньому.

Проте, починаючи з 2016 року у сторін почали виникати конфліктні ситуації, оскільки відповідач вчиняє протиправні дії стосовно майна ОСББ та мешканців будинку, а саме, пошкоджує замки дверей у допоміжні приміщення, камери відеоспостереження, встановлені металеві решітки в допоміжні приміщення.

Такими своїми діями, відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду, у розмірі 31 401 грн 90 коп., яку відмовляється відшкодувати у добровільному порядку.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь, у відшкодування матеріальної шкоди, зазначену грошову суму та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2020 року в позові ОСББ «Єдність Миколаїв» відмовлено за його недоведеністю.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» залишено без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

03 червня 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року, в якій просило скасувати оскаржувану постанову повністю та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в цій справі є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 31 401,90 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100=210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа має суспільний інтерес, оскільки звернення до суду обумовлене захистом порушених прав співвласників багатоквартирного будинку. Сама по собі вказівка на це не свідчить про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для касаційного перегляду судових рішень, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська