№ провадження 4-с/646/30/2020
Справа № 646/2098/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шелест І.М., секретаря судових засідань Коммунарової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гайнутдінової О.В.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду через систему «Електронний суд» зі скаргою на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гайнутдінової О.В. в якій просив суд визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Гайнутдінової О.В. від 16.03.2020 № ВП 61530551 про повернення стягувачу виконавчого листа № 646/1629/19 без прийняття до виконання; зобов`язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 646/1629/19, виданий 06.02.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 4012, 50 доларів США, 1076,44 грн., 1076, 44 грн судового збору, 5000 витрат на правничу допомогу адвоката, згідно з заявою ОСОБА_1 від 06.03.2020 та відкрити виконавче провадження. Скарга мотивована тим, що в березні 2020 року заявником стягувачем ОСОБА_1 в установленому порядку до Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові була подана заява про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 646/1629/19, виданого 06.02.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з боржника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь кошти у сумі 4012,50 доларів США, 1076, 44 грн судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу адвоката. Однак, 01.04.2020 заявником поштовим відправленням було отримано повідомлення державного виконавця державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Гайнутдінової О.В. від 16.03.2020 №ВП 61530551, яким повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», з підстави того, що в ньому не зазначено ідентифікаційний код боржника. Посилається на те, що у разі необхідності, державний виконавець має необмежені повноваження щодо збирання необхідної інформації, відповідно п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач вважає, що повідомлення суб`єкта оскарження про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2020 року є неправомірним і просив суд зобов`язати державного виконавця прийняти до виконання лист, та відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 .

В судове засідання стягувач та його представник не з`явилися, через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі заявника та просив ухвалити рішення про задоволення скарги.

Державний виконавець Гайнутдінова О.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши обставини справи, дійшов наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 06.02.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи по справі № 646/1629/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 4012,50 грн. та судовий збір 1076,44 грн., а також 5000,00 грн витрат на правову допомогу (а.с. 11-12).

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2020, зазначений вище виконавчий лист повернуто з причини не відповідності їх п.4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не містять реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника (а.с. 9-10).

Серед іншого у виконавчому документі зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, ідентифікаційний код, паспортні дані та дата народження (ст. 18 Закону України " Про виконавче провадження "). Державний виконавець повертає виконавчий документ без прийняття до виконання у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження ".

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження ").

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме : справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE,,№ 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Таким чином відсутність у виконавчому листі відомостей про ідентифікаційний код боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Державний виконавець на зазначене вище уваги не звернув, не врахував, що відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника, зокрема, ідентифікаційний код боржника, не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Ураховуючи наведене, суд вважає, повідомлення державного виконавця від 16.03.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними, а такі дії визнаються протиправними.

Щодо питання про зобов`язання державного виконавця Гайнутдінової О.В. або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 646/1629/19, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради від 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17 грудня 2004 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» викладено позицію щодо недопустимості суду підміняти собою органи владних повноважень, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13, відступати від яких суд не вбачає підстав.

Таким чином, повноваження Державної виконавчої служби щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі щодо прийняття виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження, за своєю правовою природою є дискреційними.

Суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного виконавця щодо прийняття на виконання виконавчого листа, а також зобов`язувати його вчиняти певні дії чи приймати рішення.

Згідно із ч. 2 ст.451 ЦПК України уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вивчивши матеріали скарги, суд вбачає що, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2020 року було постановлено із порушенням діючого законодавства, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. ст.259,260, 261, 447,450, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гайнутдінової О.В. - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гайнутдінової О.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2020 року.

Скасувати повідомлення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гайнутдінової О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.03.2020 року.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.М. Шелест