Провадження №2/521/1553/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 червня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Шудра А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,в якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 3173 гривень 89 копійок, судовий збір у розмірі 768,40 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /3080234, відповідно до якого була застрахована відповідальність водіїв які на законних підставах керують автомобілем «Chevrolet» , державний номер « НОМЕР_1 ». 17 квітня 2018 року у місті Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілю «Hyundai Elantra" завдано механічних пошкоджень,а власнику автомобілю - матеріального збитку. Після ДТП власник пошкодженого автомобіля звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Вусо» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АМ /3080234. ПрАТ «СК «Вусо» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту № 06619-24 від 13.07.2018 року, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі - 6347 гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 25664 від 13.07.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.38-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що уразі якщо Страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту ніж визначеного договором страхування чи з порушеннями умов, передбачених пунктом 13.2.статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування зі застосуванням такого пункту), то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана відшкодувати страховику 50% виплаченого відшкодування. В свою чергу в пункті 8 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /3080234 визначено, що до особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу відноситься, зокрема умови щодо сфери використання та зазначено, що транспортний засіб «Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » не використовується як таксі/ маршрутне таксі. Як вбачається з матеріалів справи на момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » використовувався як таксі. Позивач зазначає, що право регресної вимоги виникло у ПрАТ СК «Вусо» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 13 липня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 15664 від 13.07.2018 року. 11.07.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» ( Первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Новий Кредитор) укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий Кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Оскільки Новий кредитор - Позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/3080234 від 20.01.2018 року, позивача звернувся з даним позовом до суду.

Позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю , в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також розглянути справу за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації.

За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом також враховується, що відповідно до ч.1ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /3080234, відповідно до якого була застрахована відповідальність водіїв які на законних підставах керують автомобілем «Chevrolet» , державний номер « НОМЕР_1 ».

17 квітня 2018 року у місті Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП автомобілю «Hyundai Elantra" завдано механічних пошкоджень,а власнику автомобілю - матеріального збитку.

Після ДТП власник пошкодженого автомобіля звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Вусо» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АМ /3080234.

ПрАТ «СК «Вусо» визнало вказану подію страховим випадком та відповідно до страхового акту № 06619-24 від 13.07.2018 року, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі - 6347 гривень 77 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 25664 від 13.07.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.38-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що уразі якщо Страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту ніж визначеного договором страхування чи з порушеннями умов, передбачених пунктом 13.2.статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування зі застосуванням такого пункту), то особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана відшкодувати страховику 50% виплаченого відшкодування.

У Пункті 8 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /3080234 визначено, що до особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу відноситься, зокрема умови щодо сфери використання та зазначено, що транспортний засіб «Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » не використовується як таксі/ маршрутне таксі. Як вбачається з матеріалів справи на момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль Chevrolet», державний номер « НОМЕР_1 » використовувався як таксі.

З цих підстав суд приходить до висновку, що на підставі ст. 38 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166,1187,1191 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «ВУСО» завдані збитки в порядку регресу у розмірі - 50% сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АМ/3080234.

Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регрес ним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Документами підтверджується, що право регресної вимоги виникло у ПрАТ СК «Вусо» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 13 липня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 15664 від 13.07.2018 року.

11.07.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» ( Первісний кредитор) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Новий Кредитор) укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий Кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Враховуючи вищевикладене Новий кредитор - Позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/3080234 від 20.01.2018 року, тому суд приймає рішення та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача - 3173 гривні 89 копійок - завдані збитки в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений позивачем в сумі 768,40 копійок.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову (правничу допомогу) суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, по`вязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 30 січня 2019 року між Адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 30/01/19 про надання правової допомоги. Предметом і метою Договору є надання за Адвокатом правової допомоги Клієнту, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які вникли у останнього на підставі Договорів про відступлення права вимоги та інших,укладених з ФОП ОСОБА_1 . Суду надані Додаткова Угода № 251 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року від 05 грудня 20191 року, відповідно до умов якої Сторони домовилися, що вартість послуг гонорар Адвоката за Договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, по страховій справі № 06619 -24 становить 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, що сплачуються Клієнтом Адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди. Суду надано Акт здачі-прийняття робіт про надання правової допомоги за Договором № 30/01/19 від 30.01.2019 року, підписаний Сторонами 06 грудня 2019 року.

Надані до заяви документи підтверджують виконання клієнтом своїх обов`язків щодо оплаті адвокату гонорару на виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги.

Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши умови договору про надання правової допомоги і звіт про виконану роботу, суд критично сприймає наданий розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих нею юридичних послуг і вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).

Відповідач в судові засідання не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлявся за м місцем реєстрації, відгук на позов, письмові заперечення щодо розподілу судових витрат з наведенням своїх доводів щодо порушення представником позивача вимог співмірності витрат на професійну правничу допомогу не надав. З огляду на викладене, з врахуванням того що відповідач в судові засідання не з`являється, розглядом справи не цікавиться, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі - 2000 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 979, 993, 1187, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 76- 81, 82, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування та відшкодування судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , р/р НОМЕР_4 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 320649 ) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі - 3173 (три тисяч сто сімдесят три ) гривні 89 копійок, суму сплаченого судового збору - 768 гривень 80 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень) 80 копійок, витрати пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги у розмірі - 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний термін.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: І.О. Поліщук