РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/4170/19

Провадження № 22-ц/4815/604/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого : Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" Кирилової Олени Леонідівни на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2020 року, постановлену в складі судді Красовського О.О., у справі №570/4170/19,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2020 року провадження в цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито. Повернуто АТ КБ "Приватбанк" судовий збір, що був сплачений відповідно до платіжного доручення №PROM8B633J від 08.08.2019 року через АТ КБ "Приватбанк".

В поданій апеляційній скарзі представник позивача покликається на незаконність вказаної ухвали суду в зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 456/647/18, за змістом пункту 2 частини першої ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору лише, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про дії сторін, чи настання обставин, які свідчать про відсутність між сторонами на день відкриття провадження у справі спору щодо стягнення кредитної заборгованості.

Звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів про повне погашення заборгованості за кредитом до відкриття провадження у справі.

Крім того, заборгованість за тілом кредиту після відкриття провадження погашена не у повному обсязі, оскільки відповідачка погасила лише поточну заборгованість за кредитом.

З наведених підстав просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Закриваючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що оскільки відповідачка самостійно, в добровільному порядку оплатила суму боргу, то предмет позову відсутній.

Проте з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Судом встановлено, що АТ КБ "Приватбанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13 313,61 грн., яка складається: 1 924,87 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 2973,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6006,14 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 1300 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 610, 17 грн. - штраф (відсоткова складова).

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 4 жовтня 2019 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі.

22 січня 2020 року відповідачем подано до суду першої інстанції заяву, в якій просила закрити провадження у даній справі в зв`язку із повним погашенням нею боргу та відсутністю предмету спору.

При цьому у заяві ОСОБА_1 зазначено, що позов нею не визнається.

До заяви відповідачем було долучено квитанцію №0.0..1 від 22 січня 2020 року про сплату нею АТ КБ "Приватбанк" коштів в сумі 1924,87 грн.

Таким чином, після відкриття провадження у даній справі ОСОБА_1 було добровільно сплачено на рахунок АТ КБ "Приватбанк" кошти в сумі 1924,87 грн., що становить розмір заборгованість за кредитом (тілом кредиту), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Оскільки, представником позивача АТ КБ "Приватбанк" не визнається виконання ОСОБА_1 в повному обсязі своїх зобов`язань по кредитному договору, а відповідачем оспорюється сума заборгованості по кредитному договору, відсутні підстави стверджувати, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань.

На вищевказані обставини та норми процесуального права суд першої інстанції увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" Кирилової Олени Леонідівни задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Повний текст постанови складений 11 червня 2020 року.

Головуючий :

Судді: