Провадження № 2/643/159/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М. , за участю секретаря - Постульга О.Г. розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», треті особи - Директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар Віктор Васильович , Національне агентство з питань запобігання корупції про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» № 281-к від 23.08.2017 року «про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 », яким звільнено завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» з 23.08.2017 р.; стягнути з КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.08.2017 р. по день ухвалення судового рішення 8900,00 грн., компенсацію моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.; стягнути з КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати на правову допомогу у сумі 5500,00 грн.

18.04.2019 р. позивач уточнив позовні вимоги, і просив наказ КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» № 281-к від 23.08.2017 року «про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 », яким звільнено завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - скасувати; поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого наркологічним відділення №3 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» з 23.08.2017 р.; стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.08.2017 р. по день ухвалення судового рішення та компенсацію моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.; стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він був прийнятий на роботу до КУОЗ «Міська клінічна наркологічна лікарня №9» (перейменовано в КЗОЗ «Харківська клінічна наркологічна лікарня») 01.08.2007 року, і працював по 23 серпня 2017 р.

23 серпня 2017 року йому було надано наказ №281-к «про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 », із звільненням він не погоджується, оскільки йому в провину поставили обов`язки, які не передбачені посадовою його інструкцією, а тому звільнення вважає незаконним, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

09.11.2017 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня», третя особа головний лікар КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар В.В., про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було провадженням зупинено, до набрання законної сили рішення чи ухвали Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/7954/17 за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар В.В. про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

07.08.2018 р. ухвалою Московського районного суду м. Харкова провадження у справі було поновлено.

29.11.2018 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова було залучено до участі в справі за в якості правонаступника відповідача Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» - Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (, 61013 м. Харків, вул. Вятська, 1); та в якості третьої особи головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсаря В.В. - директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсаря В.В.

17.07.2019 року суддя Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня», третя особа головний лікар КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар В.В., про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до провадження.

Представник позивача адвокат Петренко О.В. направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила задовольнити. Справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Третя особа Директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар В.В. та його представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції надало до суду пояснення, просили слухати справу у їх відсутність.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 01.08.2007 року був прийнятий на роботу до КУОЗ «Міська клінічна наркологічна лікарня №9» (перейменовано в КЗОЗ «Харківська клінічна наркологічна лікарня»).

Наказом КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» № 281-к від 23.08.2017 року «про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 » завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із наказом №281-к від 23.08.2017 р. «Про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 » зазначено, що 17.05.2017 р. головним лікарем КЗОЗ «Харківська обласна клінічна лікарня» Слюсарем В.В. були видані розпорядження №8 та №9 якими завідуючого наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 було зобов`язано надати письмові пояснення. Пунктом 4.18. посадової інструкції завідувача наркологічного відділення №3 (надалі - інструкція) визначений його обов`язок виконувати розпорядження головного лікаря та його заступника з медичної частини. Проте, ОСОБА_1 проігнорував окреслені вище розпорядження, чим допустив протиправну винну (умисну) бездіяльність, яка полягає у свідомому невиконанні розпоряджень головного лікаря, що в свою чергу є порушенням трудової дисципліни. Згідно п. 7.1. інструкції завідувач відділення за бездіяльність, які входять в сферу його обов`язків і компетенції визначаються відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи наведене, та той факт, що до ОСОБА_1 раніше вже було застосовувались заходи дисциплінарного стягнення (наказ від 15.05.2017 р. №25 «Про накладення дисциплінарного стягнення), керуючись п. 71.1., п. 4.18. посадової інструкції завідувача наркологічного відділення №3, п. 4 ч. 1 ст. 36, п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. 139, 142, ч. 1 ст. 147, ст. 148, 149 КЗпП України, головний лікар наказав - звільнити завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України».

Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.09.2017 р. №Л-840/02.04/12.-14/10380, Головне управління Держпраці в Харківській області повідомило, що при винесенні наказу від 23.08.2017 р. №281-к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади мають місце порушення вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки зазначені в наказі про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 за ознаками п. 3 ст. 40 КЗпП України розпорядження №8 від 17.05.2017 р., №9 від 17.05.2017 р. стосуються виключно винесення догани ОСОБА_1 згідно із наказом від 15.05.2017 р. №25 «Про накладення дисциплінарного стягнення». В наказі про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 посади за ознаками п. 3 ст. 40 КЗпП України не містяться дані щодо порушення ОСОБА_1 в період з 15.05.2017 р. по 23.08.2017 р. систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на ОСОБА_1 трудовим договором та правилами трудового розпорядку.

28.02.2018 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/7954/17 було скасовано наказ КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» № 25 від 15.05.2017 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» у вигляді догани на завідувача наркологічним відділенням № 3 КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни.

Таким чином, суд дійшов до висновку про незаконне звільнення ОСОБА_1 з займаної посади завідуючого наркологічного відділення №3, а тому позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір,виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При визначенні середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У відповідності до п. 23, 32 N 9 від 06.11.92 Постанови ПВСУ « Про практику розгляду судами трудових спорів» За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим.

Відповідно до абз.3 п.2, абз.3 п.3, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно із довідкою №23 від 24.10.2017 р. наданою КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» про доходи ОСОБА_1 , його дохід за період з січня 2017 р. по серпень 2017 р. склав всього на суму 57945,59 грн.

Позивач повідомив, що з 01.06.2017 р. по 01.08.2017 р. знаходився у відпустці, тому для обрахунку береться квітень та травень 2017 р. У квітні було 19 робочих днів, у травні - 19 робочих днів, а всього відпрацьованих днів 38.

Загальна сума за два місяці становить 11193,60 грн: у квітні нарахована заробітна плата у сумі 5596,80 грн., у травні - 5596,80 грн. (5596,80 *2= 11193,60 грн.)

Отже середньоденна заробітна плата становить 11193,60 грн. : 38 = 294,57 грн. Починаючи з 28.08.2017 року в 2017 році було 88 робочих днів, а в 2018 році - 250 робочих днів, а в 2019 р. - 250 робочих днів, а в 2020р. на час ухвалення рішення - 107 робочий день. Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2017 року по 05.06.2020 року становить 88+250+250+107=695 робочих днів х 294,57 грн. = 204726,15 грн.

Виходячи із встановлених обставин незаконного звільнення позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, яка полягала у необхідності вжиття позивачем зусиль щодо налагодження свого життя після звільнення, а також відновлення соціальних зв`язків та місця роботи. Хвилювання у зв`язку з втратою можливості утримувати родину, яка складається з дружини та трьох малолітніх дітей, що безумовно призвело до сильних душевних хвилювань, страждань та душевного болю.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн., що підтверджуються договором про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.08.2017 р.

Згідно із копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 25.08.2017 року, 25.09.2018 року. ОСОБА_1 сплачено за надання правової допомоги за договором від 25.08.2017 року суму у розмірі 9000,00 грн. відповідно до детального розрахунку вартості правничої допомоги (акту), отриманого і підписаного ОСОБА_1 з адвокатом Петренко О.В.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивача на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 173,13 грн., що відповідає розміру задоволених позовних вимог, а саме за майнові вимоги - 2047,26 грн. і дві немайнові вимоги по 640,00 грн. кожна, що становить складає 2047,26 +640,00+640,00 = 3327,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», треті особи - Директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар В.В., Національне агентство з питань запобігання корупції про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Наказ КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» № 281-к від 23.08.2017 року «про звільнення завідувача наркологічного відділення №3 ОСОБА_1 », яким звільнено завідуючого наркологічним відділення №3 КЗОЗ «Харківська обласна наркологічна лікарня» ОСОБА_1 з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого наркологічним відділення №3 Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (, 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1 з 23.08.2017 р.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (, 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1 на користь ОСОБА_1 (рнокпп : НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2017 р. по 05.06.2020 р. у сумі 204726,15 грн. та компенсацію моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (, 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1 на користь держави судові витрати в розмірі 3327,26 грн.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» (, 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1 на користь ОСОБА_1 (рнокпп : НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред.з 15.12.2017року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп : НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», , місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1.

Третя особа: Директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» Слюсар Віктор Васильович, місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. В`ятська, 1.

Третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульв. Дружби народів, 28.

Суддя Майстренко О.М.