КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5082/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/53803/19-ц

10 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Желепи О.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року, про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2014 № 17539717; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

10 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , до набрання чинності рішенням суду по цивільній справі № 757/53803/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна; заборонити відповідачеві ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо передання третім особам права власності на квартиру АДРЕСА_2 , до набрання чинності рішенням суду по цивільній справі № 757/53803/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовувала тим, що предметом спору у даній справі є право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Правовстановлюючі документи на зазначену спірну квартиру оформлені на відповідача ОСОБА_4 , тому наявні підстави стверджувати про можливість останнього будь-яким чином безперешкодно розпоряджатися спірним майном.

Вказувала на те, що їй відомо про те, що відповідач ОСОБА_4 наразі готує продаж спірної квартири за суттєво заниженою ціною.

За вказаних обставин, позивачка вважала, що невжиття вказаних способів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову про скасування рішення та витребування майна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , до набрання чинності рішенням суду по цивільній справі № 757/53803/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна.

Заборонено відповідачеві ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо передання третім особам права власності на квартиру АДРЕСА_2 , до набрання чинності рішенням суду по цивільній справі № 757/53803/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, і постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, внаслідок неповного встановлення обставин, які мають значення для справи. Зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 2019 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. 07.12.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:50085601.

Таким чином, враховуючи, що він не є учасником справи, квартира належить йому на праві приватної власності, договір купівлі-продажу був укладений до моменту звернення позивача з заявою про забезпечення позову, вважав, що ухвалою про забезпечення позову порушено його право приватної власності.

Вказував на те, що суд задовольняючи заяву про забезпечення позову, в порушення вимог ЦПК України не встановив, кому на праві власності належить майно, на яке позивачка просила накласти арешт та заборонити вчиняти дії.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Холоденко Г.М. надіслала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 та її представника, відповідач ОСОБА_4 також надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, інші учасники справи про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та забороною вчиняти будь-які дії щодо неї, суд першої інстанції виходив з того, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, накладення арешту на квартиру з забороною вчиняти будь-які дії до набрання рішення суду законної сили і не призведе до обмеження прав відповідача та третіх осіб, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача або інших учасників справи.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він є необгрунтованим та не відповідає вимогам процесуального права, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має правовжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (частина 3 ст. 150 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2014 № 17539717; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

13 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продавець передала у власність покупця, а покупець прийняв у власність від продавця квартиру АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належить продавцю на підставі договору іпотеки, посвідченого 10 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев'янко В.В. за реєстровим № 3081 та договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 10 липня 2013 року Дерев'янко В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3081, посвідченого 06 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев'янко В.В. за реєстровим № 5299. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 листопада 2014 року, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 7855321. (а.с. 42)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 13.01.2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2015 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 43)

Звертаючись 10 грудня 2019 року до суду з заявою про забезпечення позову, позивачка вказувала на те, що відповідач ОСОБА_4 планує відчуження спірної квартири шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Разом з тим, 07 грудня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата формування витягу 07.12.2019), квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3880, посвідченого 07.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Оскільки, квартира, на яку позивач просив накласти арешт, належить на праві власності ОСОБА_1 , який не є відповідачем у даній справі, а не відповідачу у справі ОСОБА_4 , враховуючи, що накладення арешту з метою забезпечення позову можливе лише на майно, що належить відповідачеві, та що таке забезпечення порушує права та інтереси ОСОБА_1 , а забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо квартири не спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на квартиру та заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо квартири, власником якої на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову та постановлення ухвали суду є ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору, зміст заявлених позовних вимог, та вид забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та витребування майна відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року.

Головуючий: Судді: