Дата документу 16.06.2020 Справа № 310/1154/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1579/20 Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Є.У.№ 310/1154/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , капітана СЧС «Вера» та судновласника до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Бердянського морського порту) про визнання неправомірними дій,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , капітана СЧС «Вера» та судновласника на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 як капітан СЧС «Вера» та судновласник звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що 16.11.2018 на його адресу надійшов лист адміністрації Бердянського морського порту з повідомленням про наявність у СЧС «Вера» перед портом заборгованості за послуги електропостачання на суму 6 998,87 грн. та попередженням про можливість припинення електропостачання у випадку непогашення заборгованості протягом 3-х днів. Вважає вимогу морського порту неправомірною, так як за СЧС «Вера» здійснено передоплату за портові збори на загальну суму 65 956,55 грн., із яких послуг отримано на 12 066,79 грн., в порядку взаємозаліку залишок розміру переплати складає 53 889, 76 грн., тому вважав, що вимоги про погашення заборгованості безпідставні у зв`язку з її відсутністю. Проте 27.12.2018 відповідачем в односторонньому порядку постачання електроенергії на СЧС «Вера» було припинено, на підтвердження чого було складено Акт про факт відсутності електроживлення та визначення часу перерви електропостачання.

На підставі викладеного позивач просив суд: визнати неправомірними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Бердянського морського порту) щодо нарахування т/х «Вера» заборгованості за послуги з електропостачання на суму 6 998,87 грн.; визнати неправомірними дії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Бердянського морського порту) щодо відключення т/х «Вера» від берегової мережі електропостачання.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 капітана т/х «Вера» та судновласника відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведений факт внесення СЧС «Вера» передоплати на рахунок ДП «АМПУ» у 2015-2016 рр. Шкода, завдана СЧС «Вера» діями ДП «АМПУ», неправомірність яких встановлена рішенням Антимонопольного комітету України 29.12.2016, підлягає відшкодуванню в інший спосіб, а не шляхом проведення взаємозаліку, оскільки вимоги позивача не є зустрічними, однорідними вимогами.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає помилковими висновки суду про недоведеність позовних вимог щодо наявності переплати на рахунку СЧС «Вера», яка виникла у 2015-2016 р.р.. Вказана обставина встановлена рішенням Антимонопольного комітету України від 29.12.2016 №03/11-16. Поза увагою суду залишилася та обставина, що гроші на портові збори вносилися морськими агентами від різних судовласників як попередня оплата за надання послуг саме СЧС «Вера» , вказані кошти зараховувалися на один рахунок і списувалися БФ ДП «АМПУ» із загального рахунку СЧС «Вера» за потребою послуг саме для СЧС «Вера» та його екіпажу.

ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Бердянського морського порту) надало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказало, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права. Апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню із закриттям провадження у справі з огляду на таке.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України визначає Закон України «Про морські порти України» від 17.05.2012 року №4709-VI.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012 року №4709-VI адміністрація морських портів України державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Статтею 2 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012 року №4709-VI визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері портової діяльності, зокрема встановлює основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок будівництва, відкриття, розширення та закриття морських портів в Україні, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг, визначає правовий режим об`єктів портової інфраструктури.

Цей Закон регулює діяльність органів виконавчої влади, що здійснюють державне регулювання, управління, державний нагляд та контроль за безпекою мореплавства, нагляд та контроль у сфері діяльності морських портів, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, адміністрації морських портів України, власників морських терміналів, стивідорних компаній, інших суб`єктів господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту, та споживачів їхніх послуг (товарів, робіт).

Безпека мореплавства в акваторії морського порту забезпечується адміністрацією морських портів України, власниками морських терміналів і гідротехнічних споруд, судновласниками, іншими суб`єктами господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту, відповідно до законодавства і правил, визначених обов`язковими постановами по порту.

Відповідно до ст. 73 Кодексу торговельного мореплавства України правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності в морських портах визначаються цим Кодексом та Законом України «Про морські порти України». До функціонування морських рибних портів застосовуються норми цього Кодексу щодо морських портів з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

Згідно із ст. 74 Кодексу торговельного мореплавства України організація та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту покладаються на адміністрацію морських портів України.

Власники (користувачі) морських терміналів, судновласники, інші суб`єкти господарювання, що здійснюють свою діяльність у межах території та акваторії морського порту, забезпечують безпеку мореплавства відповідно до правил, визначених обов`язковими постановами по порту.

Частинами 3,5 статті 18 Закону України «Про морські порти» встановлено, що власники та/або користувачі технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури зобов`язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов`язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту.

Адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність суб`єктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими суб`єктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси. Суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Бердянська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надає відповідні портові послуги суднам, які заходять до порту в тому числі послуги у складі портових зборів та спеціалізованих послуг тарифи на які встановлено Державою, та комерційні послуги тарифи на які вільні та встановлюються адміністрацією порту.

Комерційні послуги порту надаються контрагентам при наявності укладеного договору (п.15.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №348 від 23.09.2014).

Отже, обслуговування судна СЧС «Вера» в Бердянському морському порту здійснюється відповідно до договірних (господарських) відносин з Адміністрацією порту.

Як встановлено судом першої інстанції, між судновласниками СЧС «Вера» як суб`єктами господарювання та Бердянською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» виник спір з приводу надання послуг із передачі електроенергії на судно СЧС «Вера» протягом червня-листопада 2018 року та відмовою останнього оплатити отримані послуги, у зв`язку із чим відбулося відключення судна від енергопостачання.

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи у спорах між суб`єктами господарювання у відповідності до п.15 ч.1 ст.20 ГПК України відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У межах цивільного судочинства суд не може вирішувати спір, що виник між суб`єктами господарювання, оскільки така можливість передбачена лише в господарському судочинстві відповідно до ст. 20 ГПК України.

З урахуванням вищевикладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, тому справа підлягає розгляду за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За положенням вказаної норми права суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві (заявникові) про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

За змістом ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених ст.255 цього Кодексу.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст.ст.255, 377 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст.255 ч.1, 268, 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року у цій справі скасувати. Провадження у справі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , капітану ОСОБА_2 » та судновласнику, що його спір віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , капітану ОСОБА_2 » та судновласнику про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська