РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 червня 2020 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області про визнання права власності на будинок у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на об`єкт нерухомості житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 75,0 кв.м., літня кухня , загальною площею 46,4 кв.м., сарай загальною 39,8 кв.м., гараж, загальною площею 17,9кв.м., погріб 6,8кв.м. та присадибна ділянка 0,43 га. у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Свій позов обґрунтувала тим, що 23 серпня 2011 року між нею та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 14 вересня 2011 року між ними був укладений договір купівлі - продажу, який посвідчувався приватним нотаріусом Сватівського нотаріального округу Павленко С.П. Після укладення основного договору в повному обсязі вона передала ОСОБА_2 кошти в сумі 17000 тис.грн. Відповідач передав їй всі документи на будинок та земельну ділянку, ключі від нього. Відповідач отримавши кошти виїхав з даного будинку, фактичне місце проживання їй його не відоме, хоча він залишився бути зареєстрованим у ньому. Більше жодного разу вони не зустрічалися, його фактичне місце перебування не відоме. З 2011 року вона почала разом зі своїм чоловіком робити ремонти, провели в будинок воду, перекрили кришу, відремонтували літню кухню та інші будівлі, які знаходилися в тому подвір`ї. Її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті чоловіка, позивач вирішила перевірити наявність всіх документів на належне їй майно. Як виявилося був відсутній договір-купівлі продажу, який був укладений з ОСОБА_2 в 2011 році. З метою отримання дублікату договору купівлі продажу, вона звернулася до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з відповідною заявою, на яку отримала відповідь про неможливість видачі дублікату договору купівлі-продажу так як згідно з даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів нотаріальна діяльність нотаріуса Павленко С. П., якою посвідчувався договір купівлі-продажу, була припинена 01.11.2012 року. Документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву. Тобто, отримати дублікат договору купівлі - продажу або інших документів, посвідчених нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Павленко С.П., немає можливості. Потім позивач звернулася до Свистунівської сільської ради з заявою про виділення мені земельної ділянки, на якій знаходиться належний будинок, у приватну власність. Позивачу було відмовлено у з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів. Вона постійно відкрито користуюся будинком та надвірними будівлями, земельною ділянкою, що розташовані за цією адресою по теперішній час, що свідчить про безперервність, добросовісність та відкритість користування нерухомим майном та земельною ділянкою. Протягом всього часу позивач доглядає за будинком, утримую його в належному стані, роблю в ньому поточні ремонти, здійснюю оплату комунальних послуг, але не має змоги розпоряджатися майном на свій розсуд - продати його, оформити субсидію, передати його в оренду - через відсутність у мене документів на право власності, а саме договору купівлі-продажу. У зв`язку з відсутністю у неї оригіналів документів, що підтверджують її право власності, порушується її право, як власника на володіння, користування і розпорядження цим майном.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляду справи без їх участі, на задоволені позовних вимог наполягають, не проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча для його повідомлення по справі судом було здійснено, неодноразово, всі можливі засоби для повідомлення, а саме: відправлення судових повісток, в яких зазначено дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які поверталися до суду, тому відповідач викликався до суду шляхом повідомлення на офіційному сайті Сватівського районного суду Луганської області. Про причини неявки відповідач суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред`являв.

Уповноважений представник третьої особи - Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області, в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні 07 травня 2020 року підтвердили факт, того що колишній власник ОСОБА_2 виїхав зі свого місця проживання та його доля їм не відома. Позивач після придбання будинку переїхала разом зі своїм чоловіком та здійснює за будинком догляд.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.03.1990 встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 (а.с.6)

З копії попереднього договору від 23.08.2011, вбачається, що 23 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7)

З копії договору купівлі-продажу від 14 вересня 2011 року, вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчувався приватним нотаріусом Сватівського нотаріального округу Павленко С.П. (а.с.79)

Відповідно до довідки виданої Свистунівською сільською радою Сватівського району Луганської області від 09.12.2019 року вулиця Красноармійська с. Свистунівка Сватівського району Луганського області перейменована на вулицю Зелена. (а.с.29)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 2018 року вбачається, що чоловік позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.28)

Відповідно до довідок виданих Свистунівською сільською радою Сватівського району Луганської області від 07.02.2019 року № 02-18/25 та від 07.02.2019 року № 02-18/26, встановлено що, позивач дійсно проживає в АДРЕСА_1 та має слідуючий склад сім?ї: не родич ОСОБА_2 , 1962 року народження. (а.с. 12, 13)

Згідно відповіді з Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 11.11.2019 вбачається, що отримати дублікат договору купівлі-продажу неможливо так як згідно з даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів нотаріальна діяльність нотаріуса Павленко С. П., якою посвідчувався договір купівлі-продажу , була припинена 01.11.2012 року. Документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву. Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» , наказом Головного управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 року № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» (зі змінами) Луганський обласний державний нотаріальний архів переміщений на підконтрольну українській владі територію. Однак, фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву знаходиться у м. Луганськ, їх перевезення до м.Сєвєродонецька на сьогодні є неможливим у зв`язку з відсутністю гарантій забезпечення схоронності вищевказаних документів, а також забезпечення безпеки,життя і здоров`я працівників Головного територіального управління юстиції у Луганській області. (а.с.14-16)

Згідно відповіді з Луганського обласного державного нотаріального архіву від 12.11.2019 вбачається, що до архіву договір купівлі продажу від 23.08.2011 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченим приватним нотаріусом Павленко С.П. до м.Старобільська та м.Сєвєродонецька не передавалися і перебувають у м.Луганськ на тимчасово непідконтрольній українській владі території. (а.с.17)

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, відповідно до якого власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_3 було вжито всі можливі заходи для позасудового вирішення даного спору.

В даному випадку позивач не має змоги підтвердити своє право власності на зазначений будинок, яке було набуто ним на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від нього обставин.

Згідно положень до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_3 , оскільки визнання за нею право власності на об`єкт нерухомості житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 75,0 кв.м., у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, не призведе до порушення прав, свобод та інтереси інших осіб і єдиним можливим способом захисту її прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 141, 258, 268, 280-282, 352 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 392 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області про визнання права власності на будинок у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на об`єкт нерухомості житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 75,0 кв.м., літня кухня, загальною площею 46,4 кв.м., сарай загальною 39,8 кв.м., гараж, загальною площею 17,9кв.м., погріб 6,8кв.м. та присадибна ділянка 0,43 га. у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка