Дата документу 01.06.2020
Справа № 334/4317/17
Провадження № 2/334/200/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В., за участі позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 17 червня 2016 року близько 11.00 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Transit» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача, та транспортного засобу «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу та був припаркований по пр. Маяковського 11 у м. Запоріжжя.

На момент ДТП власником «Ford Transit» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був ОСОБА_3 .

Внаслідок неправомірних дій відповідача, які перебувають у причинному зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою, позивачу було спричинено матеріальних збитків, що підтверджується наступними обставинами:

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 3.05.2017 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення №334/8790/16-ц відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України відповідача визнано винним та закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

8.06.2017 року апеляційним судом Запорізької області винесено постанову в якій встановлено, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню для правильного вирішення справи. Постановою апеляційного суду постанову суду першої інстанції було залишено без змін.

Таким чином, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено факт порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6321,14 грн., моральну шкоду - 3000 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивач з`явився. Пояснив, що момент ДТП він не побачив. Виявив пошкодження автомобіля, як до нього повернувся. З відеозапису камер спостереження, що розташовані біля місця паркування, він побачив, що учасником ДТП був «Ford Transit» білого кольору з характерними ознаками. У грудні 2017 року він побачив цей автомобіль та викликав поліцію, що склала протокол про адміністративне правопорушення. Він самостійно оплатив ремонт та заміну деталей, що підтверджується квитанціями. Просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні заперечив можливість задоволення позовних вимог. Надав пояснення, що його вина у дорожньо-транспортній пригоді не була встановлена судом. Позивачем не надано доказів, що вказані пошкодження були отримані саме внаслідок ДТП.

Представник відповідача також заперечила щодо можливості задоволення позовних вимог. Вказала, що не підтверджено причинний зв`язок між пошкодженнями автомобіля та дорожньо-транспортної пригодою.

Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до наступного.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 3.05.2017 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення №334/8790/16-ц відносно ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 8.06.2017 року постанову суду першої інстанції було залишено без змін.

Відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0001526 від 9 червня 2017 року вартість запчастин склала 3261,14 грн., вартість робіт з фарбування та заміни робіт відповідно до рахунку-фактури №УД-0000220 склала 3060 грн.

Відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи №11/1-77 від 20.05.2019 вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 власнику автомобіля «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 : задній бампер - деформація з пошкодженням лакофарбового покриття, зовнішня частина ліхтаря заднього лівого - зруйновано, накладка металева під ліхтарем заднім лівим - деформація на площі приблизно 90%, крило заднє ліве - пошкодження лакофарбового покриття, може складати 4102,17 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля може складати 4441,01 грн.

З відеозапису камер спостереження видно механізм ДТП, під час якого автомобілі контактували «Daewoo Lanos» - задньою частиною, «Ford Transit»

За змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 Цивільного кодексу України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 3.05.2017 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення №334/8790/16-ц відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України відповідача визнано винним та закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18 та від 07 грудня 2018 року у справі №910/18319/16.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що шкода завдана позивачу з вини відповідача, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Твердження сторони відповідача про відсутність доведеності причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та пошкодженнями отриманими під час неї, то суд не приймає їх, оскільки факти дорожньо-транспортної пригоди, вини відповідача у зіткненні транспортних засобів встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення і окремому доведенню не підлягає.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Стороною відповідача клопотання щодо проведення судової експертизи з питання можливості утворення пошкоджень транспортного засобу позивача не заявлене.

Оскільки розмір понесених витрат позивачем на ремонт та заміну пошкоджених деталей підтверджується рахунками та не виходять за межі витрат, вказаних у висновку авто товарознавчої експертизи, то суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частині.

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи те, що судом встановлено, що саме з вини відповідача позивачу було заподіяно шкоду у вигляді пошкодження майна, у зв`язку з чим було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

В іншій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати з оплати судового збору та проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4, 12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6321,14 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з проведення експертизи в розмірі 1015,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Роз`яснити учасникам провадження, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 1 червня 2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк