печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М

зв участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2009р. по 08.02.2017р. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2017 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. В листопаді 2018 року у зв`язку з захворюванням ОСОБА_6 було надано інвалідність.Після того, як дитині було встановлено діагноз (в січні 2015 року) відповідач переїхав проживати за іншою адресою та припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу.Разом з тим, дитина з подібним діагнозом потребує особливого ставлення, терапії та догляду. Відповідач свідомо не спілкується з дитиною, не приділяє уваги лікуванню дитини, забезпеченню її особливих потреб, ухиляється від батьківських обов`язків, від несення додаткових витрат. Тому просить позбавити його батьківських прав щодо малолітнього сина.

В судовому засіданні позивачка, представник позивача позов підтримали.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали, вказували що ніколи не втрачав інтересу до свого сина, виконує обов`язки з його утримання , конфлікт з позивачем щодо навчання сина, налаштування дитини проти себе та бабусі, вважає чиненням перешкод, оскільки син почав проявляти агресію до батька і небажання з ним бачитись, тому просить в позові відмовити.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 1.04.2020р. відкрито провадження в порядку загального.

Суд, заслухавши пояснення сторін,свідків, дослідивши письмові докази , приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2009р. по 08.02.2017р. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матір`ю.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2017 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів.

У 2015 р. дитини було поставлено діагноз «Розлад аугичного спектру з психологічним включенням» (Аутизм).В квітні 2016 року за результатами психолого-медико-педагогічної консультації рекомендовано навчання за програмою для дітей із тяжким порушенням мовлення.В листопаді 2018 року у зв`язку з захворюванням було надано інвалідність.

Предметом спору у цій справі є позбавлення батьківських прав щодо сина.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із ст.18 конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною 4 ст.19 СК визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК).

Висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.07.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Позивачка вказує, що відповідач ухиляється від сплати аліментів,

фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаєтьсяз одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

Відповідно до ч. З ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстаї своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд врахувує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина позивачем не надано.

При таких обставинах позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..19,164 СК України, ст.ст. 1-23, 76-83, 133, 141, 209-211, 223, 247-248, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

відповідач : ОСОБА_3 : АДРЕСА_2

третя особа: Служба у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації: 01010, вул. М.Омельяновича - Павленка, 15, м. Київ

Дата складання повного тексту рішення 9.06.2020р.

Суддя Остапчук Т.В.