Провадження № 2/537/207/2020
Справа № 537/5059/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020р. Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі головуючого - судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. про усунення від права на спадкування , в якій просив усунути відповідача від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті його діда ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, від 03.06.2019 року, актовий запис № 1393. Він являється рідним онуком померлого ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 . виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука від 19.09.1994 року, актовий запис № 1144; Свідоцтвом про народження його матері ОСОБА_6 , серія НОМЕР_3 , виданого Крюківським районним РАЦС від 14.07.1975 року, актовий запис № 17, де в графі батько вказано « ОСОБА_5 »; Свідоцтво про укладення шлюбу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , серія НОМЕР_4 від 19.06.1993 року, укладеного Кременчуцьким палацом шлюбів. Актовий запис № 770, де прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 ».

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 1 /2 частки квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить померлому ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово - комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів від 14.01.1994 року та зареєстрована в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності в реєстрову книгу № м-2 за реєстровим номером № НОМЕР_5 , квартира за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1513. Після смерті ОСОБА_11 , спадщину прийняли її чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_12 в рівних частинах.

Таким чином, померлому ОСОБА_5 належить 1 /2 частка вказаної квартири.

Після смерті діда, ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталії Анатоліївни з заявою про прийняття спадщини після смерті діда, де була заведена спадкова справа № 47/2019 від 20.06.2019 року.

Згідно Повідомлення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. від 29.11.2019 року за № 1014/02-14 «Про надання інформації за спадковою справою № 47/2019», 20.06.2019 року була заведена спадкова справа № 47/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час відкриття спадщини постійно проживав і був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 . Згідно матеріалів спадкової справи № 47/2019 станом на 29.11.2019 року спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , є:

Онук спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Онучка спадкодавця - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вважає що ОСОБА_3 повинна бути усунута від спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті діда ОСОБА_5 та посилається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був пенсіонером за віком, на день його смерті йому виповнилося 80 років. ОСОБА_5 був інвалідом другої групи. Мав супутні хвороби, такі як цукровий діабет 2 типу середньої важності, ступінь декомпенсації ДЕ III змішана, прогредієнтний перебіг з розсіяною мікросимптоматикою, вираженими когнітивними порушеннями, вторинний лімфостаз гомівок, артифокія обох очей, хронічний гепатит С, панкреатит, діабетична перфорація. ОСОБА_5 був особою похилого віку, мав тяжкі супутні хвороби. Та через наявність великої кількості хронічних хвороб та похилого віку, померлий ОСОБА_5 був у безпорадному стані, не міг самостійно себе забезпечувати. Самостійно придбати собі продукти харчування та приготувати їжу.,придбати необхідні ліки для лікування , т.я. йому необхідно була стороння допомога.

Протягом 2017 - 2018 року ОСОБА_1 щодня навідувався до діда ОСОБА_5 , купував йому необхідні продукти харчування, ліки, слідкував за порядком їх прийому, прибирав в його квартирі, сплачував комунальні послуги за квартиру. При необхідності викликав дільничного лікаря.

Починаючи з 2019 року він переїхав на проживання до ОСОБА_5 , оскільки йому потребувалась постійна стороння допомога та проживав разом з дідом ОСОБА_5 до дня його смерті.

Незважаючи на всі можливі зі сторони позивача заходи щодо допомоги дідові, дід потребував участі в своєму житті та допомоги своєї онуки ОСОБА_3 , яка такої допомоги не надавала.

Після смерті ОСОБА_5 , позивач сам здійснював його поховання, оплачував усі витрати, пов`язані з його похованням.

Станом на день смерті ОСОБА_5 , спадкоємцю ОСОБА_3 виповнилось повних 27 років. Згідно поданої нею заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 , вона є повнолітньою, дієздатною особою.

Протягом усього часу перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані відповідач ОСОБА_3 не спілкувалася, не цікавилась його життям, здоров`ям, потребами, не намагалася допомогли йому будь - яким чином. За увесь час свого повноліття, відповідач жодними своїми діями не допомагала померлому ОСОБА_5 . На похоронах ОСОБА_5 відповідач присутня не була. Матеріальної участі у похованні ОСОБА_5 відповідач не приймала. Не приймала участі відповідач і у встановлення пам`ятних атрибутів після смерті ОСОБА_5 .

За таких умов вважає, що оскільки відповідач ухилялася від надання допомоги дідові , просить суд усунути її від права на спадкування.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та просили у їх задоволенні відмовити. Вважають, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України та позиції Верховного Суду, а отже не підлягають задоволенню із ОСОБА_3 , відповідач по справі, є онукою померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . Проживає у іншому районі міста та перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується довідкою від 28.01.2020 р. за № 03/185 /довідка надана до пояснення/, т.я. вона одна виховує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 розійшлися її батьки: ОСОБА_15 (син померлого ОСОБА_5 ) та ОСОБА_16 . Відповідач залишилася проживати з матір`ю. Але з дідусем та бабусею постійно спілкувалася. В 2009-2010 рр. її тітка ОСОБА_12 , яка проживала разом з дідусем, заборонила приходити до них додому, з того часу вона спілкувалася з ОСОБА_17 по телефону, а зустрічі проходили на вулиці під час його прогулянок. Відповідач постійно цікавилася станом здоров`я діда, його життям, пропонувала допомогу. Але дідусь ОСОБА_5 відповідав, що ні фізичної, ні матеріальної допомоги він не потребує, підтримував із нею добрі стосунки. Вважають, що підстави для усунення відповідача від права на спадкування відсутні.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що дійсно проживав поруч з дідом позивача. Дійсно позивач постійно турбувався про діда, спілкувався з ним, привозив продукти харчування. Дійсно його дід останнім часом хворів, але сам з палицею ходив до двору. З моргу діда повезли одразу до кладовища.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що відповідач по справі є племінецею його бувшої дружини, яка останній час не спілкувалася з дідусем. На початку 2019року позивач, який є його рідним сином переїхав жити до дідуся, доглядав його, купляв продукти харчування. Крім нього за дідусем ніхто не доглядав. Дідусь помер, його поховав його син. Дідусь ні коли не нагадував про свою онуку, відповідача по справі. Вони ніколи не спілкувалися.

Однак, суд не приймає до уваги надані ними свідчення, оскільки свідки перебувають із сторонами, якими вони заявлені, в родинних відносинах, з протилежними сторонами, відповідно, мають неприязні відносини, а свідчення надані ними повністю суперечать одне одному.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Доведеність родинних відносин сторонами визнається та не оспорюється.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, від 03.06.2019 року, актовий запис № 1393 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлового-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів від 14.01.1994 р.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями залишилися онуки померлого - позивач по справі ОСОБА_1 , та відповідач по справі ОСОБА_3 .

На підставі заяв про прийняття спадщини приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу була заведена спадкова справа №47/2019 від 20.06.2019 р.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1224 ЦК визначені підстави для усунення від права на спадкування.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що для вирішення питання усунення від права на спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

При цьому ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Як встановлено в процесі розгляду справи, спадкодавець ОСОБА_5 мав похилий вік, на день смерті йому виповнилося 80 років. ,був інвалідом 2 групи та мав супутні хвороби і як людина похилого віку потребував допомоги, яку постійно отримував від дочки ОСОБА_12 , а потім після її смерті, від онука- позивача по справі., а отже, на думку суду, фактично не потребував отримання допомоги від відповідачки. До того ж, за наданням такої допомоги до відповідачки ніхто не звертався. Хоча вона сама постійно цікавилася станом здоров`я діда, його життям, пропонувала допомогу. Але ОСОБА_5 відповідав, що ні фізичної, ні матеріальної допомоги він не потребує.

Відповідач по справі ОСОБА_3 не ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, оскільки, як встановлено в судовому засіданні в 2009-2010 рр. її тітка ОСОБА_12 , яка проживала разом з дідусем, заборонила приходити до них додому, з того часу вона спілкувалася з ОСОБА_17 по телефону, а зустрічі проходили на вулиці під час його прогулянок. Відповідач постійно цікавилася станом здоров`я діда, його життям, пропонувала допомогу, але за допомогою до неї ніхто ні разу не звертався.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

ОСОБА_1 в позовних вимогах прохає усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після померлого діда ОСОБА_5 , але позивач по справі не надає жодних доказів на підтримку своїх позовних вимог. Хоча посилається на вимоги ч. 5 ст. 1224 ЦК України про те, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Але позивач по справі не надав суду ніяких документів на підтвердження безпорадного стану ОСОБА_5 .

Сам факт похилого віку та наявність захворювань, які вказані у виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № НОМЕР_7 , що знаходиться в матеріалах справи, не може свідчити про безпорадний стан спадкодавця. Інших документів на підтвердження безпорадного стану і необхідності стороннього догляду за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до суду не надано. А отже не доведено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , потребував сторонньої допомоги і якої саме допомоги.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 589/3209/16-ц, від 14 лютого 2019 року у справі № 462/549/17, від 05 квітня 2018 року у справі № 205/8894/16-ц, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

За викладених обставин, суд не встановив підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті її діда - ОСОБА_5 , а тому визнав за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 16, 1216,1218,ч.2 ст. 1223, ст.1224,ст.1258, ст.1261-1266 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,5,10-13,81, 223,259,263-265,268 ЦПК України п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 55, 64,124 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.06.2020року.

Суддя: Маханьков О.В.