Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 214/2749/16-ц

провадження № 61-22584св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув упорядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2017 року в складі судді Хомініч С. В. і постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року в складі колегії суддів: Бондар Я.М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 789,19 доларів США.

Позов мотивований тим, що між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Раффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_1 10 жовтня 2006 року укладено кредитний договір № ML-0AU/2065/2006 на суму 35 700,00 доларів США строком до 10 жовтня 2021 року, з виплатою 5,99 % річних.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 умов зазначеного кредитного договору укладено договір поруки від 10 жовтня 2006 року № SR-0AU/1403/2006, відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем відповідача ОСОБА_1 і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати солідарно з ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі.

Банк умови кредитного договору виконав, що підтверджується валютним меморіальним ордером від 10 жовтня 2006 року № 68.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору, не здійснює щомісячну сплату кредиту.

22 грудня 2014 року та 22 березня 2016 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, які станом на 10 травня 2016 року залишені без задоволення.

У зв`язку з цим, станом на 10 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2006 року № ML-0AU/2065/2006 складає 30 789,19 доларів США, з яких: 25 440,87 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 348,32 доларів США - заборгованість за відсотками.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року в справі № 214/158/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 до АКБ «Райффайзенбанк Україна» про визнання кредитного договору недійсним задоволено, визнано недійсним договір від 10 жовтня 2006 року № ML-0AU/2065/2006, укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ОСОБА_1 . Це рішення набрало законної сили 01 листопада 2016 року. Тому у ПАТ «ОТП Банк» відпала правова підстава для стягнення заборгованості за цим кредитним договором з відповідачів.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2016 року, кредитний договір визнано недійсним. Таким чином, обставини недійсності кредитного договору № ML-0AU/2065/2006 від 10 жовтня 2006 року встановлені заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2016 року, та повторному доведенню під час розгляду даної справи не підлягають. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Доводи апеляційної скарги позивача про необґрунтованість врахування рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2016 року під час вирішення справи лише з тієї підстави, що судом не встановлено належного відповідача й відповідачем зазначено АКБ «Райффайзенбанк Україна» є безпідставними, оскільки зазначене рішення набрало законної сили, не оскаржене, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про врахування судом першої інстанції цього рішення як преюдиційного відповідає нормам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності підстав для визнання кредитного договору недійсним відхилені, оскільки вони зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, оцінку яким суд не вправі давати під час розгляду іншої справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2018 року ПАТ «ОТП Банк» надіслало до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2018 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «ОТП Банк».

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2020 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої і апеляційної інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову, виходили з того, що кредитний договір, за яким виник борг, є недійсним, що встановлено заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року в справі № 214/158/16-ц. Проте відповідачем у зазначеній справі був вказаний АКБ «Райффайзенбанк Україна», а не ПАТ «ОТП Банк».

Апеляційний суд не взяв до уваги те, що зазначене заочне рішення вже було скасовано ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2017 року. Копію відповідної ухвали позивач направив апеляційному суду листом від 30 січня 2018 року, що був отриманий 02 лютого 2018 року. Зазначеному факту апеляційний суд не дав оцінки, пославшись на заочне рішення. Це вплинуло на законність рішення апеляційного суду.

Позиції інших учасників

У червні 2018 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити цю касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, застосувати позовну давність.

Відзив мотивований тим, що банк не надав доказів того, що він є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», що спростовує доводи ПАТ «ОТП Банк» про те, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року задоволено позов до неналежного відповідача.

Банк також не надав на підтвердження факту надання кредиту видатковий касовий ордер, тому за відсутності доказів передання коштів договір кредиту на підставі статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є неукладеним.

Дане рішення не порушує права ПАТ «ОТП Банк», яке може повторно звернутися до суду з позовом. АКБ «Райффайзенбанк Україна» функціонує.

ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з пропуском позовної давності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини, встановлені судом

10 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-0AU/2065/2006, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 35 700,00 дол. США.

Згідно з кредитним договором відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 5,99 % річних + FIDR, та повернути кредитні кошти до 10 жовтня 2021 року.

На забезпечення цього договору 10 жовтня 2006 року між АКБ «Раффайзенбанк Україна» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-0AU/1403/2006, відповідно до умов якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 і зобов`язався відповідати солідарно з ОСОБА_1 в повному обсязі за зобов`язаннями, що виникають з кредитного договору.

ПАТ «ОТП Банк» направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудові вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від 22 грудня 2014 року та від 22 березня 2016 року.

Вимоги про сплату заборгованості відповідачами не виконані.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд неправомірно послався на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року в справі № 214/158/16-ц є обґрунтованими.

У матеріалах справи наявні письмові пояснення ПАТ «ОТП Банк», датовані 26 січня 2018 року та направлені суду та іншим учасникам процесу 30 січня 2018 року, в яких банк повідомляв суд про те, що заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року в справі № 214/158/16-ц ухвалою цього ж суду від 14 листопада 2017 року скасовано. До письмових пояснень була додана копія відповідного судового рішення.

Зазначені письмові пояснення були зареєстровані апеляційним судом 06 лютого 2018 року.

Оскільки були надані докази скасування заочного рішення суду в справі № 214/158/16-ц, з посиланням на яке суд першої інстанції у цій справі відмовив у задоволенні позову, то апеляційний суд мав надати цій обставині належну правову оцінку, що впливало на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, зазначив, що заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2016 року в справі № 214/158/16-ц є чинним і має приюдиційне значення для цієї справи та не навів мотивів відхилення доречних аргументів позивача щодо скасування такого рішення, що виключало приюдиційність обставин, зазначених у ньому.

Це призвело до неповного з`ясування фактичних обставин справи, що унеможливлює відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України постановлення судом касаційної інстанції нового рішення по суті справи.

У справі відсутні підстави для застосування норм щодо позовної давності судом касаційної інстанції, оскільки це суперечить частині 3 статті 267 ЦК України, що передбачає застосування позовної давності судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд необґрунтовано відхилив клопотання про дослідження доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що апеляційним судом допущені порушення норм процесуального права, що обумовлюють скасування оскаржуваної постанови.

Суду апеляційної інстанції необхідно встановити розмір заборгованості за кредитним договором, підстави правонаступництва позивача у кредитних зобов`язаннях, розглянувши справу з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює рішення та не ухвалює нове рішення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 рокускасувати та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко М. Ю. Тітов