Постанова

Іменем України

10 червня2020 року

м. Київ

справа № 297/689/16-ц

провадження № 61-2268св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року у складі судді Ільтьо І. І. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Кожух О. А., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення частини житлового будинку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач збудувала житловий будинок на своїй земельній ділянці, що межує із його земельною ділянкою. Це будівництво здійснено ОСОБА_2 самочинно, без відповідних документів, без проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Зокрема, не дотримано встановленої законом відстані між житловими будинками, внаслідок чого, опади з покрівлі будинку відповідача стікають прямо на дах житлового будинку та його земельну ділянку, що призводить до помітного намокання зовнішньої стіни його житлового будинку та її руйнування. У 2012 році він звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області щодо порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 10 вересня 2012 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, з якого вбачається, що будинок побудований з порушенням вимог Державних будівельних норм ДБН 360-92 та з порушенням Правил пожежної безпеки, а саме - не дотримано встановленої законом відстані між житловими будинками та не дотримано мінімальної протипожежної відстані. 27 вересня 2012 року ОСОБА_2 Інспекцією ДАБК у Закарпатській області виданий припис про зупинення будівельних робіт, а її саму притягнуто до адміністративної відповідальності. 14 грудня 2012 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області здійснено позапланову перевірку житлового будинку на АДРЕСА_1 , за результатами якої ОСОБА_2 виданий припис № 58-П від 14 грудня 2012 року з вимогою усунення порушення вимог будівельних норм ДБН 360-92 шляхом перебудови або знесення частини будинку у строк до 01 лютого 2013 року. Проте відповідач не виконала припис.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві власності житловим будинком шляхом часткової перебудови житлового будинку на АДРЕСА_1 , - знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни зі сторони житлового будинку на АДРЕСА_2 , на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом часткової перебудови житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни зі сторони житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що самочинно збудована частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці ОСОБА_2 і яка впритул межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , порушує права позивача та пункт 3.25ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме недотримання відступу від будівлі ОСОБА_1 до межі сусідньої ділянки в 1 м, що створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою, зокрема, ця конструкція впритул прилягає до межі земельної ділянки ОСОБА_1 , чим створює йому незручності в користуванні.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач без належно затвердженого проекту та з істотним порушенням будівельних норм і правил здійснила будівництво свого будинку. Внаслідок недотримання відстані між житловими будинками атмосферні опади з покрівлі будинку відповідача стікають прямо на дах житлового будинку позивача та його земельну ділянку, що призводить до постійного намокання зовнішньої стіни житлового будинку позивача та до її руйнування. Встановлені у цій справі фактичні обставини, підтверджені зібраними доказами дають підстави для висновків про те, що під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил, що є однією із умов віднесення такого об`єкта нерухомості до самочинного будівництва. Крім того, відповідачем порушені правила пожежної безпеки. Оскільки така забудова порушує права позивача та враховуючи технічну можливість проведення перебудови житлового будинку, що підтверджено експертними висновками, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову. Припис місцевого суду щодо знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни зі сторони житлового будинку на АДРЕСА_2 , на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки є конкретним та можливим у реалізації. Обраний позивачем спосіб захисту свого права узгоджується з вимогами матеріального закону та є співмірним із виявленим порушенням.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки заява про уточнення позовних вимог подана на стадії розгляду справи по суті, і за своїм змістом є заявою про зміну підстав позову. Суд апеляційної інстанції без достатніх правових підстав призначив у справі додаткову експертизу. Будинок збудовано згідно з погодженою проектною документацією, з дотриманням всіх вимог поетапності забудови території, передбачених статтею 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, позивач у позові не ставить питання про визнання житлового будинку об`єктом самочинного будівництва. Суд самостійно, всупереч наявним судовим рішенням, дійшов висновку, що об`єкт є самочинно збудованим. Суди не звернули увагу на незаконне допущення зміни підстав позову, з вимоги «знести», на вимогу «перебудувати».

Учасники справи своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Обставини встановлені судами

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок на АДРЕСА_2 , з надвірними будівлями та спорудами. Власником сусіднього будинку та користувачем суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

У 2012 році ОСОБА_1 звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області щодо порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2

10 вересня 2012 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, із якого вбачається, що будинок побудований з порушенням вимог Державних будівельних норм ДБН 360-92 та з порушенням Правил пожежної безпеки, а саме: не дотримано встановленої законом відстані між житловими будинками та не дотримано мінімальної протипожежної відстані.

27 вересня 2012 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області ОСОБА_2 виданий припис про зупинення будівельних робіт, а її саму притягнуто до адміністративної відповідальності.

14 грудня 2012 року Інспекцією ДАБК у Закарпатській області здійснено позапланову перевірку житлового будинку на АДРЕСА_1 , за результатами якої ОСОБА_2 виданий припис від 14 грудня 2012 року № 58-П із вимогою усунення порушення вимог будівельних норм ДБН 360-92 шляхом перебудови або знесення частини будинку у строк до 01 лютого 2013 року.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08 грудня 2016 року № 269 у справі № 297/689/16-ц, складеного судовим експертом Корчинським Б. М. встановлено, що є наявними істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2019 року № Е-14-19, проведення перебудови житлового будинку, а саме знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни зі сторони житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на відстань не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки, є технічно можливим, але відповідальним та складним у реалізації, має проводитися відповідно до чинного законодавства із розробленням та погодженням відповідної проектної та дозвільної документації.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно з частиною третьою статті 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК Українижитловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про основи містобудування»будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини. Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»будівництво повинно здійснюватися з урахуванням вимог містобудівної документації і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до пункту *ДБН 360-92**протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві власності житловим будинком, оскільки ОСОБА_2 без належно затвердженого проекту та з істотним порушенням будівельних норм і правил здійснила будівництво свого будинку. При цьому, внаслідок недотримання відстані між житловими будинками атмосферні опади з покрівлі будинку ОСОБА_2 стікають на дах житлового будинку ОСОБА_1 та його земельну ділянку, що призводить до постійного намокання зовнішньої стіни житлового будинку позивача та до її руйнування. Крім того, здійснене відповідачем будівництво порушує правила пожежної безпеки в Україні.

Проведене ОСОБА_2 будівництво з порушенням пункту 3.25 *ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»порушує встановлені державні будівельні норми та права позивача, як власника суміжної земельної ділянки на якій розташований належний йому будинок, а отже, відповідач зобов`язана усунути позивачу перешкоди у користуванні належного йому житлового будинку у спосіб, що встановлений висновком експертизи.

Відповідач не довела, що вона, здійснюючи будівництво будинку, діяла добросовісно, а вказане будівництво проведено відповідно до вимог пункту 3.25*ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», яким встановлено, що відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1.0 м.

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки заява про уточнення позовних вимог подана на стадії розгляду справи по суті, і за своїм змістом є заявою про зміну підстав позову; суди не звернули увагу на незаконне допущення зміни підстав позову, з вимоги «знести», на вимогу «перебудувати», є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просив усунути йому перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком шляхом знесення частини житлового будинку, що належить ОСОБА_2 . У свою чергу, суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні належним йому будинком, зобов`язав ОСОБА_2 перебудувати її житловий будинок, шляхом знесення існуючої несучої стіни та зведення нової несучої стіни зі сторони житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на відстані не менше одного метра до межі сусідньої земельної ділянки, тобто суд зобов`язав відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні його власністю у спосіб, що встановлений висновком судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цій справі, що у свою чергу не є порушенням судом норм процесуального права чи підставою вважати, що суд вийшов за межі позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі; враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик