Провадження № 2/522/8456/191411/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН.
Позов обґрунтований тим, що позивач по справі є власником 241/1000 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В даній квартирі, окрім онука позивачки - ОСОБА_3 , також зареєстрована дружина онука - ОСОБА_4 , шлюб із якою розірвано в березні 2019 року. Фактично не проживає в квартирі з 2015 року, на підтвердження чого надала акт про непроживання.
На підтвердження законності своїх вимог посилається на ст. 405 ЦК України.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
241/1000 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-6886/11 від 13.09.2012 року.
В даній квартирі, окрім онука позивачки - ОСОБА_3 , також зареєстрована дружина онука - ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію.
Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивача на те, що дружина онука - ОСОБА_4 , шлюб із якою розірваний в березні 2019 року, не проживає у зазначеній квартирі з 2015 року, що підтверджується актом про непроживання від 25.11.2019 року.
ІV. ОЦІНКА СУДУ.
Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість задоволення позову.
1.ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ.
На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом.
Згідно ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає та, на даний час, не вжила дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання у квартирі квартирою АДРЕСА_1 , права позивача, як власника приміщення, де зареєстрована відповідач порушуються.
Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідач втратив право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України, ст.ст..1,2,5,11,76-80,81,206,241,247,258,263-265,273,354 ЦПК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складений 16 червня 2020 року.
Суддя: Р.Д. Абухін