Справа №173/866/20
Провадження №2/173/541/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: представника позивача - адвоката Романовської Т.М

Представника відповідача - Задьори А.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2020 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2 , з позовом про визначення доданого строку для прийняття спадщини до відповідача Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області

25.05.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 10.06.2020 року.

Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав.

10.06.2020 року проведене підготовче судове засідання. справа призначена до розгляду в судовому засідання на 10.06.2020 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

10.06.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити їй додатковий строк для подання до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний дядько ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 6.280 га., що розташована на території с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2004 року. Дана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП № 036394, виданого Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 25 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 403-р від 05 грудня 2003 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

На Ѕ частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видане на ім`я ОСОБА_2 . Право власності підтверджується Державним актом про право на земельну ділянку серії ЯА № 347691 .

З метою отримання спадщини вона звернулась до Державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та надала всі необхідні документи. Однак, постановою державного нотаріуса від 02 листопада 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що її довірителька пропустила строк для подання зави про прийняття спадщини , виходячи з того, що на час закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини захворіла. Тому не могла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. посилаючись на те, що позивачка хворіла лише в останній тиждень перед закінченням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а до того мала вдосталь часу для подання такої заяви. Тому просив відмовитиу задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який за доводами позивача є її рідним дядьком.

Після смерті ОСОБА_3 ,, відкрилась спадщина, в тому числі і на у вигляді Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 6.280 га., що розташована на території с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2004 року. Дана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП № 036394, виданого Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 25 грудня 2003 року на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 403-р від 05 грудня 2003 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

На іншу Ѕ частину спадкового майна, зазначеної вище земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину видане на ім`я позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копіє свідоцтва про право на спадщину .

З метою отримання спадщини позивачка звернулась до Державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та надала всі необхідні документи. Однак, постановою державного нотаріуса від 02 листопада 2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд.

За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки в період з 03.12.2012 року по 10.12.2012 року хворіла, що підтверджується довідкою медичного закладу № 30 від 20.05.2020 року.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 , помер на території іншої держави, а саме в с. Калиновка, Чернушинського району Пермський край Російська Федерація . І у свідоцтві про смерть зазначено, що воно видане 21.09.2015 року. А позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 02.11.2015 року .

Таким чином судом встановлено, що без свідоцтва про смерть позивачка об`єктивно не могла подати заяву про прийняття спадщини, оскільки у неї були відсутні відомості про смерть спадкодавця.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стало як наявність у позивача захворювання та необхідність проходження лікування, а також те, що свідоцтво про смерть спадкодавця позивачці було видане лише 21.09.2015 року.

В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З навденого вище судом в становлено, що позивачка не мала можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини раніше з об`єктивних і непереборних обставин, оскільки спадкодавець помер на території іншої держави, перебував з позивачкою у віддаленому спорідненні і позивачка отримала свідоцтво про його смерть лише у вересні 2015 року після чого відразу звернулась до нотаріуса із заявою прийняття спадщини.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , і будь-яка інша особа не претендує на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 460/2015, заведеної 02.11.2015 року, відповідно при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності на право власності позивача на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 . Крім того позивачка є спадкоємцем іншої частини спадкового майна. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , додатковий строк для подання заяви до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалість в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. покласти на позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений: 15.06.2020 року

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 15.06.2020 року

Дата набрання законної сили 16.07.2020 року