Справа № 196/302/20
№ провадження 2/196/363/2020
04 червня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 20.01.2014 року). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся та дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 27 грудня 1999 року). На день смерті вони постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 17 вересня 2009 року склав заповіт, яким все своє майно, яке буде належати йому на день його смерті заповів йому. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу в Дніпропетровській області, зареєстрований в реєстрі за №182.
У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, його мати ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, написала відмову від прийняття спадщини у Царичанській державній нотаріальній конторі.
14 серпня 2014 року він отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
В січні 2020 року в ході оформлення спадкового житлового будинку, нотаріусом було встановлено, що ОСОБА_3 мав право на вказаний житловий будинок як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
15 липня 2000 року його дід ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , оформив право на земельну частку (пай). Проте свої права на житловий будинок ОСОБА_3 не встиг оформити.
Відповідно до довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" №75 від 17.02.2020 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.10.1989 року, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної Ради народних депутатів, та зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ 11.10.1989 року в реєстраційній книзі 2 за реєстровим №213. При цьому, правовстановлюючі документи на житловий будинок він не зміг знайти.
31 січня 2020 року він отримав у державного нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1223, 1225, 1233 ЦК України, прохає суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.
Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.
Третя особа ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 20.01.2014 року). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача та дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть видане відділом реєстрації актів громадянського стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 27 грудня 1999 року). На день смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16, 17).
За життя ОСОБА_3 17 вересня 2009 року склав заповіт, яким все своє майно, яке буде належати йому на день його смерті заповів позивачу. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу в Дніпропетровській області, зареєстрований в реєстрі за №182 (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, мати позивача ОСОБА_2 (третя особа в даній справі), як спадкоємець першої черги, написала відмову від прийняття спадщини у Царичанській державній нотаріальній конторі.
14 серпня 2014 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с.11-14).
Позивач, звернувшись у січні 2020 року до державного нотаріуса щодо отримання свідотцва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, 31 січня 2020 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Відповідно до довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" №75 від 17.02.2020 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.10.1989 року, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної Ради народних депутатів, та зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ 11.10.1989 року в реєстраційній книзі 2 за реєстровим №213 (а.с.22-26). При цьому, правовстановлюючі документи на житловий будинок виявилися втрачені.
ОСОБА_3 спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Проте свої права на житловий будинок ОСОБА_3 не встиг оформити (а.с.15).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
При цьому, згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем міста Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ