Справа № 716/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

з участю секретаря судових засідань - Климус Г.В.,

представника позивача - Ожилевської А.М.,

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі по тексту - ПрАТ «ВФ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 102529,41 грн., у тому числі 70698.09 грн. - основного боргу, 24602,94 грн. - витрат на інфляційних процесах, 7228,38 грн. - 3% річних.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між СП «Український мобільний зв`язок», правонаступником якого є ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку № НОМЕР_4 від 12.12.2013 р. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до умов Договору та Умов користування послугами мобільного зв`язку, які є невід`ємною частиною зазначеного Договору, ОСОБА_1 взяла на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв`язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на її особистому рахунку. При цьому сторони погодили строк оплати рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу послуги мобільного зв`язку, проте відповідач не оплатила отримані нею послуги зв`язку ні самостійно, ні на підставі надісланого їй позивачем рахунку за період з 01.05.2016 по 31.05.2016, який необхідно було оплатити до 16.06.2016. У зв`язку із чим її було відключено від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». 14.03.2017 року на адресу відповідача була надіслана претензія № 05/03 із розрахунком заборгованості та із проханням терміново сплатити прострочену заборгованість. Однак, претензія залишилась без відповідного реагування з боку відповідача, у зв`язку із чим позивач звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу. 02.05.2019 виданий судовий наказ за заявою ОСОБА_1 Заставнівським районним судом було скасовано.

Зважаючи на те, що на сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість за отримані нею послуги мобільного зв`язку, сума якої з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми станом на 01.12.2019 становить 102529,41 грн., позивач з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду із вказаним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача ОСОБА_2 25.02.2020 надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що посилання позивача на укладення між СП «Український мобільний зв`язок» та відповідачем Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку є недостовірним, оскільки фактично між сторонами було підписано Договір про надання послуг стільникового радіотелефонного зв`язку від 11.12.2003. Будь-яких інших договорів та/або додаткових договорів між ними не укладалося. Як вбачається із розрахунку за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна» № НОМЕР_2 від 31.05.2016 на суму 70698,09 грн., він був сформований за розрахунковий період: 01.05.2016 -31.05.2016 за такі послуги: щомісячна вартість пакета та послуги, надані за межами пакета; послуги міжнародного роумінгу. В той час як відповідно до умов укладеного сторонами 11.12.2003 Договору відповідачем було замовлено виключно одну додаткову послугу «Міжнародна лінія», інших додаткових наявних в Договорі послуг, зокрема «Міжнародний роумінг» замовлено не було. Крім того, відповідач в період з 01.05.2016 по 31.05.2016 не перебувала за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорту НОМЕР_3 . Разом із тим, в період з 11.12.2003 - 01.05.2016 при недостатній кількості коштів на рахунку відповідача мобільний номер одразу блокувався. Однак, в травні 2016 р. за невідомих обставин позивач на свій власний розсуд вирішив не заблокувати мобільний номер, а надати кредитні кошти, в той час як попередньої домовленості щодо надання кредитних коштів між сторонами укладено не було. Таким чином, позивач допустив односторонню зміну умов Договору щодо порядку оплати і форми розрахунків, що суперечить чинному законодавству України та умовам укладеного Договору, та призвело до погіршення прав споживача та створило нерівні умови Договору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтуваваши їх обставинами, викладеними у позовній заяві та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 11.12.2003 між СП «Український мобільний зв`язок», яке в подальшому було перейменовано в ПрАТ «ВФ Україна», що підтверджується статутом (а.с.11), та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг стільникового радіотелефонного зв`язку, відповідно до умов якого відповідачем було замовлено послугу «Міжнародна лінія» (а.с.3).

Відповідно до п.п.1.1 Договору сторони погодили, що СП «Український мобільний зв`язок» надає абоненту послуги стільникового радіотелефонного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора.

Згідно п. 1.2. Договору, загальні умови укладення цього договору та надання послуг мобільного зв`язку в повному обсязі визначаються умовами (правилами) користування мережами мобільного зв`язку, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування за надання послуги мобільного зв`язку здійснюється згідно з тарифами ПрАТ «ВФ Україна», які є невід`ємною частиною цього договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента телефонами.

Так, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно п.2.4.2 Договору відповідач зобов`язалася своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, авансові внески та плату за утримання номеру в мережі стільникового радіотелефонного зв`язку UMC по всіх телефонах, зареєстрованих на її особистому рахунку (плата за утримання номеру в мережі сплачується і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента).

Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що рахунки підлягають оплаті в строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, доведеним є факт укладення між сторонами Договору про надання послуг стільникового радіотелефонного зв`язку від 11.12.2003, яким сторони погодили зміст істотних умов та його перелік.

В свою чергу, позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 102529,41 грн. посилається на невиконання відповідачем умов Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку НОМЕР_5 від 12.12.2013.

На підтвердження факту надання відповідачу телекомунікаційних послуг у міжнародному роумінгу, за які нарахована основна сума заборгованості, позивач надав копію звіту по історії балансу боржника від 22.10.2018 та копію рахунку за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна» (а.с.6-7).

14.03.2017 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №05/03 із розрахунком заборгованості з проханням терміново погасити прострочену заборгованість (а.с.5).

Також встановлено, що 25.03.2019 за заявою ПрАТ «ВФ Україна» Заставнівським районним судом Чернівецької області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 70698,09 грн. та судовий збір в розмірі 192,10 грн.

Проте, ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.05.2019 вищевказаний судовий наказ на вимогу боржника був скасований (а.с.8).

За таких обставин та зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовляється в добровільному порядку виконати зобов`язання відповідно до умов укладеного Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку НОМЕР_5 від 12.12.2013, позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути вищевказану заборгованість в судовому порядку.

В свою чергу відповідач заперечує укладення з позивачем Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку НОМЕР_5 від 12.12.2013 та замовлення у позивача послуги «Міжнародний роумінг».

Таким чином, встановлено, що між сторонами існує спір щодо факту надання телекомунікаційних послуг.

Механізм правового регулювання відносин суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування визначено Законом України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року (надалі-Закон №1280-IV), механізм регулювання захисту прав споживачів та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів визначено Законом України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 (із змінами та доповненнями) (надалі - Закон №1023-XII).

Так, відповідно до вимог ч.ч.1,9 ст.15 Закону №1023-XII споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Згідно ст. 21 Закону №1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Стаття 39 Закону №1280-IV вказує, що оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві.

На підставі ст. 33 Закону №1280-IV з метою визначення єдиного порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг Кабінет Міністрів України постановою від 11.04.2012 №295 затвердив Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг (надалі - Правила).

У пункті 3 Правил надано ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача.

Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Роумінгом, у розумінні Правил, є послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора, а роумінг-партнери - оператори, що уклали договір про роумінг.

Припинення надання послуг - остаточне припинення оператором, провайдером надання споживачеві послуг внаслідок припинення дії чи зміни умов договору в частині скорочення переліку послуг, а також у випадках, встановлених законом.

Відповідо до п.14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" та інших нормативно-правових актів.

Згідно із п.15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема:тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів.

Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

У п.35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Згідно п.п.27, 39 Правил оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

Відповідно до п.2.3 затверджених Національною комісією з питань регулювання зв`язку України "Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг" від 29.11.2012 року, зареєстрованого в МЮУ 24.12.2012 р. за №2150/22462 - забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв".

Згідно положень ч.2 ст. 37 Закону №1280-IV правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є зокрема, пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг.

З аналізу наведених законодавчих норм слідує, що оператори, провайдери мобільного зв`язку зобов`язані надавати абонентам повну та достовірну інформацію про послуги, що надаються, їх вид, якість, вартість та тарифікацію та не вправі нараховувати та стягувати оплату за послуги, які не були замовлені споживачем та на отримання яких останній не надавав своєї усвідомленої згоди.

Зазначені права споживачів телекомунікаційних послуг прямо кореспондують обов`язкам операторів щодо дотримання законодавства у процесі надання послуг; надання споживачам вичерпної інформації, необхідної для укладання договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; ведення достовірного обліку телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час позивач, на якому лежить обов`язок доведення факту споживання споживачем телекомунікаційних послуг, під час розгляду даної справи в суді не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення ним з відповідачем Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку НОМЕР_5 від 12.12.2013 та доказів, які б свідчили про замовлення відповідачем послуги «Міжнародний роумінг», заборгованість за використання якої зазначена у рахунку за телекомунікаційні послуги та про те, що споживачу було завчасно надано всю вичерпну інформацію про послугу, на підставі якої споживач замовив таку послугу.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази про те, що після перетину кордону на номер відповідача були надіслані повідомлення про підключення споживача до послуги міжнародного роумінгу із зазначенням її вартості та вказано суму коштів на особовому рахунку абонента.

Також, із наданих позивачем в якості доказів матеріалів справи не можливо встановити тривалість використання відповідачем наданої послуги та її тарифний план.

З урахуванням наведеного, зважаючи на предмет позову та обставини, які свідчать про відсутність укладення Договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку НОМЕР_5 від 12.12.2013, суд приходить до висновку про відсутність у ПрАТ "ВФ Україна" будь-яких правових підстав для нарахування ОСОБА_1 заборгованості у сумі 102529,41 грн. за користування послугою міжнародного роумінгу, яку вона не замовляла, оскільки така послуга не передбачалася укладеним Договором про надання послуг стільникового радіотелефонного зв`язку від 11.12.2003, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складення повного судового рішення 12.06.2020 року.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ