Справа № 487/8937/19
Провадження № 2/487/901/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.06.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді Нікітіна Д.Г. при секретарі Оцабера М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ

09.12.2019 року ПАТ «МТЕЦ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з відповідача у розмірі 8570,73 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутнвості.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач мешкає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

В опалювальних сезонах 2017-2019 р. позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Відповідно до ст. 322 ЦК України Власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно він зобов`язаний здійснювати витрати на управління, утримання та збереження такого майна.

Так, з договору купівлі-продажу Відповідач є власником 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1 .

На ім`я боржника, відповідального квартиронаймача було відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 розрахунків на надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ (розрахункову книжку), по який боржник повинен виконувати оплату.

Згідно ст.11 ЦК України, зобовязання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обовязки. Обовязок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обвязку.

Згідно ст. 68 ЖК, положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відтак, навіть за відсутності договору між сторонами, Відповідач зобовязаний був щомісячно сплачувати Позивачу вартість спожитої теплової енергії.

Нарахування ОСОБА_1 сум оплат за спожиту теплову енергію здійснювались за тарифами зазначеними у Постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач надав теплову енергію за період з 17.10.2016 р. по 01.12.2019 р. на суму 6737,42 грн., за яку ОСОБА_1 не сплатив. Тим самим відповідач не виконав свої зобовязання у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки річних від простроченої суми. За період з 01.11.2016 р. по 01.11.2019 р. відповідачу нараховано 1314,26 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, а також за період з 01.11.2016 р. по 01.11.2019 р. відповідачу нараховано 519,05 грн. три відсотки річних.

Згідно до ст.ст. 64,67,68 ЖК України, наймач та члени його сім`ї у будинках державного житлового фонду, зобов`язани своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

На підставі вищевикладенного, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258,259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» суму боргу у розмірі 8570,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя Д.Г. Нікітін