11.06.2020 Єдиний унікальний номер 205/1799/20
Провадження № 2/205/1401/20
11 червня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Шавули В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач 10.03.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 253 490,39 грн.. Позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 6 000,00 грн., які зобов`язувався повернути у строк до 01.09.2021року. Однак, в обумовлений договором позики строк зобов`язання не виконане, що зумовило звернутись до суду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2020р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
01.01.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладений договір про надання позики (а.с.9).
Відповідно до п.2.1 Договору сума позики складає 60 000,00 грн.. Факт передачі грошей піддержується підписами сторін та письмовою розпискою ОСОБА_2 в договорі (а.с. 8-9).
Відповідно до п.2.2 договору позики, позика надається до 01.09.2021 року (а.с. 9).
Також згідно п. 3.2 договору повернення зазначеної в п. 2.1 договору суми може здійснюватись частинами, у наступному порядку: щомісячна часткова виплата суми боргу у розмирі 3000,00 грн. не пізніше 30 числа кожного місяця, починаючи з 10.01.2019 року.
Згідно п. 5.1 договору разі порушення строків повернення суми боргу, а саме порушення умов п. 3.2. договору, позичальник має сплатити , окрім суми боргу, штраф у розмирі 50% від суми позики за кожен випадок порушення умов договору, позичальник зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та 5 % річних від простроченої суми.
В супереч взятим на себе зобов`язанням відповідач порушила умови договору а саме п. 3.2, здійснивши лише 6 платежів (в період з травня 2019 року по жовтень 2019 року включно) , а за решту місяців ( період з січня 2019 року по квітень 2019 року включно, а також починаючи з 01.11..2019 року по сьогоднішній день) ОСОБА_2 прострочила щомісячні платежі та повністю припинила повернення суми позики.
Сума боргу відповідача, за зазначений період з урахуванням штрафних санкцій, індексу інфляцій та 5% річних від прострочення суми боргу складає 253 490,39 грн., яка складається з: 41 486,11 грн. - сума позики; 210 000,00 грн. сума штрафних санкцій згідно п. 5.1 договору; 258,00 грн. - індекс інфляції; 1 746,28 грн. 5 % річних (а.с. 5-7).
Позивачем засобами поштового зв`язку 08.01.2020 року відповідачу направлена претензія про повернення позики. Проте відповідачем жодних дій на повернення позики не здійснено (а.с.13-14).
Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором позики від 01.01.2019 року.
Відповідачі всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаного боргу перед позивачем.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в сумі 253 490,39 грн., яка складається з: 41 486,11 грн. - сума позики; 210 000,00 грн. сума штрафних санкцій згідно п. 5.1 договору; 258,00 грн. - індекс інфляції; 1 746,28 грн. 5 % річних.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно зі ст.. 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2 534, 91 грн..
Керуючись ст.ст.15-16,525-526,610,612,625,1046,1047,1048,1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.4,6,10,12,13,81-83,141,247,263-264,268,280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 01.01.2019 року в сумі 253 490,39 грн. (двісті п`ятдесят три тисячі чотириста дев`яносто грн. 39 коп.), яка складається з: 41 486,11 грн. - сума позики; 210 000,00 грн. сума штрафних санкцій згідно п. 5.1 договору; 258,00 грн. - індекс інфляції; 1 746,28 грн. 5 % річних.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 534, 91 грн. (дві тисячі п`ятсот тридцять чотири грн. 91 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений ст.. 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В. С. Шавула