Ухвала

22 травня 2020 року

місто Київ

справа № 234/18254/19

провадження № 61-5034ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник Приватне підприємство ПФ «Інвестнефть», про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

В обґрунтування вимог зазначив, що 14 серпня 2018 року він отримав ухвалу Краматорського міського суду Донецької області про відмову у задоволені подання старшого державного виконавця Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Щегульної Г. О. про видачу дублікату виконавчого листа. 15 серпня 2018 року ним до Краматорського міського суду було направлено клопотання про вилучення у Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області дубліката виконавчого листа виданого на підставі ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 18 квітня 2017 року по справі 234/5056/17. За цим клопотанням не було складено рішення суду. 18 січня 2019 року отримано лист за підписом судді Краматорського міського суду Донецької області Демидової В. К. з текстом про повернення дублікату виконавчого листа. 09 жовтня 2019 року було отримано листа від 08 жовтня 2019 року, текстом якого повідомлено про не отримання Краматорським міським судом відповіді.

Просив зобов`язати міськрайонний ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області ознайомити Краматорський міський суд Донецької області з відповіддю на лист судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 січня 2019 року.

27 грудня 2019 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник Приватне підприємство ПФ «Інвестнефть», про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У березні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року та задовольнити його вимоги.

Підставою для скасування оскаржених судових рішень заявник вказує порушення судами норм процесуального права і недотримання його прав.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не повністю та помилково виклали обставини справи, а тому рішення судів є незаконними та необґрунтованими.

Також ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції розгляд скарги було відкладено за наявності заяви про розгляд справи за його відсутності, та наступне судове засідання відкладено через направлення судом до проте, не зазначено за якими підставами було направлено запит.

Звертає увагу на те, що він не отримав на електронну адресу відповідь відповідача отримана судом після відкладення розгляду справи.

Вважає, що суд першої інстанції не мав законних підстав для направлення листа про повернення дублікату виконавчого листа.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Судами встановлено, що 05 квітня 2018 року до Краматорського міського суду надійшло подання старшого державного виконавця Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Щегульної Г. О. про видачу дублікату виконавчого листа № 6-12/2010 про стягнення з ПП «Інвестнефть» на користь ОСОБА_1 суму боргу 81 866,37 грн.

Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року подання державного виконавця було задоволено та видано зазначений вище виконавчий лист.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та ухвалу суду від 18 квітня 2017 року скасовано з поверненням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Краматорського міського суду від 15 червня 2018 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Щегульної Г. О. про видачу дублікату виконавчого листа було відмовлено.

20 серпня 2018 року Краматорським міським судом до Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області направлено лист про повернення без виконання дублікату виконавчого листа на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 квітня 2010 року по справі 6-12/2010 про стягнення з ПП «Інвестнефть» на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 81 866,37 грн.

19 листопада 2018 року Краматорським міським судом до Харківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області повторно направлено лист про повернення без виконання дублікату виконавчого листа на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 квітня 2010 року по справі 6-12/2010 про стягнення з ПП «Інвестнефть» на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 81 866,37 грн.

Відповідно до матеріалів справи до теперішнього час виконавчий лист до суду не надходив.

Згідно з листом головного державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 грудня 2019 року вбачається, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 6-12/2010 року щодо стягнення з ПП «Інвестнефть» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 73 416,37 грн, у відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн, судові витрати в сумі 450,00 грн, витрати по оплаті юридичної допомоги в сумі 3 000,00 грн, а всього на суму 81 866, 37 грн.18 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу без виконання.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки на теперішній час державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу без виконання.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанції норм Закону України «Про виконавче провадження» і ЦПК України. Правильність застосування судами норм права не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник Приватне підприємство ПФ «Інвестнефть», про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко