Справа № 128/1615/16-ц
Провадження № 22-з/801/50/20
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

18 червня 2020 рокуСправа № 128/1615/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Міхасішина І. В.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, про визнання правочину недійсним, визнання права власності, скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Маркевичем Т. Л., на рішення Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Ганкіної І. А. від 13 січня 2020 року (дата складення повного тексту рішення не зазначена),

встановив:

07 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з цим позовом, за яким, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

-визнати недійсною довіреність від 03 лютого 2015 року, видану від його імені на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О. М., зареєстровану в реєстрі за № 101;

-скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на цей автомобіль;

-витребувати вантажний автомобіль марки «FORD TRANZIT», 1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсною довіреність від 03 лютого 2015 року, видану від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , посвідчену приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О. М., зареєстровану в реєстрі за №101, з моменту її вчинення з виключенням з Єдиного реєстру довіреностей; визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль вантажний/фургон малотонажний В, марки «FORD TRANZIT»,1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вантажний автомобіль марки «FORD TRANZIT», 1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; витребувано вантажний автомобіль марки «FORD TRANZIT», 1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із чужого незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Вирішено питання про судові витрати у справі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Маркевичем Т. Л., задоволено частково. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року в частині вимог про скасування державної реєстрації права власності на вантажний автомобіль марки «FORD TRANZIT», 1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 та витребування на користь ОСОБА_2 вантажного автомобіля марки «FORD TRANZIT», 1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з володіння ОСОБА_1 скасоване. У позові ОСОБА_2 в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1388 грн 10 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького апеляційного суду із заявою про постановлення у справі додаткової постанови, вказуючи, що суд апеляційної інстанції залишив не вирішеною вимогу апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції, в частині, якою визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль вантажний/фургон малотонажний В, марки «FORD TRANZIT»,1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також не здійснив розподілу судових витрат, понесених сторонами в суді першої інстанції.

Ураховуючи позицію заявника та матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 набув право власності на спірний автомобіль за оплатним договором купівлі-продажу, який за формою та змістом відповідав вимогам закону, то суд першої інстанції не мав підстав визнавати його недобросовісним набувачем цього майна і, відповідно, скасовувати державну реєстрацію права власності на автомобіль за ОСОБА_1 та застосовувати положення статті 387 ЦПК України про витребування майна з чужого незаконного володіння, а з урахуванням того, що автомобіль вибув із володіння ОСОБА_2 з його волі на підставі договору оренди від 20 січня 2015 року, то в силу приписів частини першої статті 388 ЦК України він не міг бути витребуваний у добросовісного набувача ОСОБА_1 , який не знав і не міг знати, що ОСОБА_3 не мав права його відчужувати.

Отже, очевидним є висновок, що й підстав для визнання права власності на автомобіль за його попереднім власником ОСОБА_2 немає, але суд апеляційної інстанції, з огляду на зміст позовних вимог відповідно до останньої заяви ОСОБА_2 про уточнення позову, не зазначив у резолютивній частині постанови про скасування рішення суду та відмову у позові й у цій частині.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог майнового та немайнового характеру, окрім вимоги немайнового характеру про визнання недійсною довіреності від 03 лютого 2015 року, виданої від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , посвідченої приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Рівненської області Вержиковським О. М., зареєстрованої в реєстрі за №101, з моменту її вчинення з виключенням з Єдиного реєстру довіреностей, то на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягають стягненню лише витрати, пов`язані з цією вимогою, а саме судовий збір у розмірі 840 грн 80 к. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, пункт 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір») та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 1733 грн 20 к.

Решту витрат необхідно залишити за позивачем.

Керуючись статтями 270, 381 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти додаткову постанову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2020 року в частині вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль вантажний/фургон малотонажний В, марки «FORD TRANZIT»,1994 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , скасувати.

У позові ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

Змінити розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , 840 (вісімсот сорок) грн 80 к. судового збору та 1733 (одну тисячу сімсот тридцять три) грн 20 к. витрат на проведення експертизи, а всього 2153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн 60 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді : С. Г. Копаничук

І. В. Міхасішин