Cправа № 127/2037/20
Провадження № 2-др/127/20/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 червня 2020 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
головуючого судді Гуменюка К.П.,
за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.
11 червня 2020 року у вищевказаній справі було ухвалено рішення, яким позов задоволено та встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 79-82).
16 червня 2020 року представником позивача було подано до суду заяву про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.
Відповідально до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що перед дебатами представник позивача повідомив суд, що докази понесених позивачем витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
У встановлений законом строк представником позивача було надано суду докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд заяви проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява, у якій просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу та провести судове засідання без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, позов задоволено, встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв.м., житлова площа 27,3 кв.м., а саме: виділено у користування ОСОБА_1 та недієздатному ОСОБА_3 ізольовану кімнату, площею 15,8 кв.м.; виділено у користування ОСОБА_4 ізольовану кімнату, площею 11,5 кв.м., з лоджією, площею 1,4 кв.м.; в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, площею 7,2 кв.м., вбиральну, площею 1,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,6 кв.м., коридор, площею 7,2 кв.м., вбудовану шафу, площею 0,8 кв.м. (а.с. 79-82).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судом встановлено, що 15 липня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Шикуновою А.О. було укладено договір на надання правничої допомоги (а.с. 89).

У позові позивачем було наведено орієнтовну суму судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу 10 000 грн. 00 коп.

Як вбачається з розрахунку судових витрат (детального опису наданих адвокатом послуг, необхідних для надання правничої допомоги), квитанції від 12 червня 2020 року, позивачем було сплачено адвокату Шикуновій А.О. за надання правничої допомоги 10 000 грн. 00 коп.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає консультування замовника, ознайомлення з документами, наданими замовником, вивчення нормативної бази, судової практики в ході підготовки до судового розгляду цивільної справи, складання позовної заяви та запиту, участь у судових засіданнях.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представником відповідача на адресу суду було надано заяву про зменшення розміру судових витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності. Крім того, оцінка дій, що полягали у «консультаціях», «ознайомленні з документами», «вивчення нормативної бази», вказує на їх не відповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що представником позивача у наданому суду розрахунку судових витрат вказано, що розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати та вказано, що розмір оплати за надані послуги адвокатом у вигляді участі у суді першої інстанції становить від 4 000 грн. 00 коп. + 1 000 грн. 00 коп. за другий та наступні судодні, однак вказані вище розрахунки не передбачені у договорі на надання правничої допомоги, укладеному між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Шикуновою А ОСОБА_5 .

З даного договору не вбачається погодження між клієнтом та адвокатом розміру гонорару та визначення його розрахунку.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з відповідача витрат у заявленій сумі (10 000 грн. 00 коп.) буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Додаткове рішення складено 18 червня 2020 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк