ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5348/20 Справа № 193/1144/19 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 193/1144/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року, яке ухвалено суддею Кащук Д.А. у смт Софіївка Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання виконаним, припинення укладеного договору б/н від 02 липня 2008 року та надання ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 квітня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 , станом на 29.02.2016 року, має заборгованість в розмірі 25249,86 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12408,64 грн. за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року, а також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 677,15 грн. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 травня 2018 року, боржник ОСОБА_1 погасила за рішенням суду заборгованість.

Проте, АТ КБ «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 надіслав листа від 13 липня 2018 року, в якому вказав що за рахунком № НОМЕР_1 угода № SAMDN0728 від 08 липня 2008 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в сумі 117348,47 гривень. В другому листі АТ КБ «ПриватБанк» від 20 травня 2019 року, вказав, що за рахунком № НОМЕР_1 угода № SAMDN0728 від 08 липня 2008 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком в сумі 243773,59 гривень.

Позивачем зазначено, що нею виконано рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року у справі № 193/751/16-ц в повному обсязі, оскільки вона сплатила заборгованість у розмірі 12408,64 грн.

Отже, ОСОБА_1 є такою, що повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 02 липня 2008 року № б/н перед АТ КБ «ПриватБанк».

На підставі наведеного вище позивач просила суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» виконаним, припинити укладений договір б/н від 02 липня 2008 року та зобов`язати надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» виконаним, припинено укладений договір б/н від 02 липня 2008 року та зобов`язано надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2305 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року не було припинено дію договору, не було його розірвано, а відтак його дія для сторін продовжується. Вказаним рішенням зафіксовано борг ОСОБА_1 станом на 29.02.2016 року, що не зупиняє нарахування Банком відсотків після 29.02.2016 року.

В даному випадку правовідносини між Банком та ОСОБА_1 не припинені, що не позбавляє Банк права нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12408,64 грн. за кредитним договором б/н від 02.07.2008 року, яка складається з наступного: 9778,08 грн. заборгованість за кредитом, 952,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1178,56 грн. штраф (процентна складова) та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 677,15 грн.(а.с.8-9).

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_1 листа від 13 липня 2018 року, в якому вказано, що за номером рахунку НОМЕР_1 угода № SAMDN0728 від 08 липня 2008 року, ОСОБА_1 має заборгованість 117348,47 гривень. В другому листі АТ КБ «ПриватБанк» від 20 травня 2019 року, вказано, що за номером рахунку НОМЕР_1 угода № SAMDN0728 від 08 липня 2008 року заборгованість складає 243773,59 гривень (а.с.10-11)

Згідно Постанови головного державного виконавця Софіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Костирі О.В. про закінчення виконавчого провадження від 07 травня 2018 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № ЄУН 193/751/16-ц, виданого 31 травня 2016 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 12 408,64 грн., закінчено в зв`язку з повним фактичним виконання рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач використав своє право та звернувся до суду з позовом щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості по кредитному договору в порядку ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України. Заборгованість по кредитному договору стягнута станом на 29 лютого 2016 року, а саме заборгованість як за кредитом, так і за нарахованими відсотками, заборгованість по комісії за користування кредитом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої та другої статті 598 ЦК України, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Цивільним кодексом України передбачено інші підстави з яких зобов`язання припиняються. Так, стаття 600 ЦК України передбачає припинення зобов`язання переданням відступного. Згідно зі ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Згідно зі ст. 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Стаття 605 ЦК України передбачає припинення зобов`язання прощенням боргу.

Відповідно до ст.606 ЦК України, зобов`язання припиняється поєднанням боржника та кредитора в одній особі.

Згідно зі ст.607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною за яку жодна із сторін не відповідає.

Статті 608, 609 ЦК України передбачають припинення зобов`язання внаслідок смерті та ліквідації юридичної особи.

Аналіз перелічених вище правових норм, дає колегії суддів підстави зробити висновок про те, що з прийняттям судом рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 цивільні права та обов`язки АТ КБ «Приват Банк», як кредитора за договором, не припинились, оскільки за змістом ст.598-609 ЦК України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, приписи статті 625 ЦК України не заперечують можливість звернення кредитора з вимогою про стягнення процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання, зокрема за період після прийняття судом відповідного рішення, до його виконання, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання хоча і виконано, але правовідносини між сторонами не припинені.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволенні позовних вимог позивача, оскільки з прийняттям судом рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 , цивільні права та обов`язки АТ КБ «ПриватБанк», як кредитора за договором, не припинились, оскільки за змістом ст.598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання, отже відсутні праві підстав для припинення укладеного між сторонами договору б/н від 02 липня 2008 року.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» виконаним, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Постанови головного державного виконавця Софіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Костирі О.В. про закінчення виконавчого провадження від 07 травня 2018 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № ЄУН 193/751/16-ц, виданого 31 травня 2016 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 12 408,64 грн., закінчено в зв`язку з повним фактичним виконання рішення.

При цьому, не можна вважати, що зобов`язання позивача перед АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н від 02 липня 2008 року виконані, оскільки приписи статті 625 ЦК України не заперечують можливість звернення кредитора з вимогою про стягнення процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема за період після прийняття судом відповідного рішення, до його виконання.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосили, що в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року № 444/9519/12, висловлено позицію, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що посилання, викладенні позивачем у позовній заяві, можуть бути запереченням проти позову у разі пред`явлення до неї позову про стягнення суми заборгованості. Однак, як встановлено судом, таких вимог до позивача, відповідачем не заявлено.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні праві підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» виконаним.

При цьому позовні вимоги позивача про зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року, є похідними від основних позовних вимог позивача, тому, у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання зобов`язання виконаним та припинення укладеного договору б/н від 02 липня 2008 року, відсутні правові підстави й для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» про визнання зобов`язання виконаним, припинення укладеного договору б/н від 02 липня 2008 року та надання ОСОБА_1 довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 17 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: