Справа № 2-857/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 , приватного виконавця Мілоцького О.Л., його представника Гуримського О.В. , представника стягувача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: приватний виконавець Київського виконавчого округу Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «Універсал банк», про визнання постанов приватного виконавця незаконними та про їх скасування, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 (надалі за текстом - скаржник) зі скаргою про визнання постанов приватного виконавця незаконними та про їх скасування.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що в провадженні приватного виконавця Мілоцького Олега Леонідовича перебуває виконавче провадження № 58920574 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-857/11, виданого 23.04.2015 року Подільським районним судом м. Києва. На думку скаржника, вказане виконавче провадження було відкрито з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на виконавчому листі, який було пред`явлено для виконання, стояла відмітка про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням судового рішення в повному обсязі, яку було здійснено державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Веред К.М.

Крім того, на думку скаржника, арешт на майно боржника було накладено незаконно, оскільки приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови, якою накладено арешт на все майно боржника без його ідентифікації. Крім того, винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника є передчасним, оскільки вказана постанова була ним винесена до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах.

У зв`язку із зазначеним, скаржник просив визнати незаконними та скасувати постанову про відкриття провадження від 16.04.2019 року, а також постанови про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 16.04.2019 року. Крім того, просив визнати причини пропуску строку на оскарження постанов приватного виконавця поважними та поновити його.

Представником особи, дії якої оскаржуються, подано пояснення, у якому останній заперечив проти вимог, викладених у скарзі, вважаючи їх необгрунтованими. Зокрема, зазначив, що скаржником було пропущено 10-денний строк оскарження рішень та дій виконавця, відтак, вказана скарга розгляду судом не підлягає. Крім того, у поясненні зазначено, що виконавче провадження було відкрито відповідно до вимог законодавства, оскільки саме рішення суду щодо стягнення коштів виконано не було, а відмітка державного виконавця про виконання судового рішення, зроблена на виконавчому листі, є технічною помилкою. Постанови про арешт майна та коштів на рахунку було винесено законно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», стаття 56 якого передбачає можливість накладення арешту на майно боржника під час відкриття виконавчого провадження, а також відповідно до вимог п. 9.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка передбачає можливість накладення арешту на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги, викладені у скарзі, та просив її задовольнити. Представники приватного виконавця та стягувача заперечили проти задоволення вимог скарги з підстав, викладених у поясненні.

Стаття 18 ЦПК України встановлює, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник скаржника просив поновити пропущений строк, зазначивши, що ним було подано скаргу 20.02.2020 (засобами Укрпошти), а про порушення прав скаржника він дізнався 11.02.2020 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Оскільки скаржник сам не усвідомив факт порушення свого права і уклав договір з адвокатом лише 06.02.2020 року, то початок перебігу строку слід рахувати з 11.02.2020 року, коли адвокат отримав можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження і дізнався про порушені права свого клієнта.

Суд критично ставиться до доводів представника скаржника, оскільки матеріалами справи підтверджується, що інший представник скаржника ( Довженко С.С. ) неодноразово ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, а саме, 14.05.2019 року, 16.05.2019 року, 21.05.2019 року, що підтверджується Відомостями про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58920574. При цьому, постанови, які є предметом оскарження, були винесені приватним виконавцем 16.04.2020 року, а відтак, представнику скаржника про них стало відомо вже 14.05.2020 року.

Посилання представника скаржника ОСОБА_1 на те, що попередній представник неналежним чином виконував свої обов`язки, тому скаржник уклав новий договір про правову допомогу з ОСОБА_1 лише 06.02.2020 року, не може бути підставою для переривання встановлених процесуальних строків, оскільки фактично такий підхід нівелює принцип правової визначеності і унеможливлює застосування процесуальних строків, які відповідно до вимог статті 121 ЦПК України повинні бути розумними, тобто, передбачати час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії та відповідати завданню цивільного судочинства.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що в липні 2019 року скаржником, інтереси якого були представлені адвокатом Довженком С.С., було подано заяву про визнання виконавчого листа у справі № 2-857/11 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2020 року у задоволенні заяви було відмовлено. Вказані обставини свідчать про те, що скаржником та його представником вчинялися дії щодо захисту цивільних прав ще в липні 2019 року, а відтак, суд не вбачає підстав для визнання причин пропущення строку поважними.

Факт обізнаності про наявність виконавчого провадження та незгоду з рішеннями та діями приватного виконавця свідчать також: заява про ознайомлення з матеріалами справи від 16.05.2019 року, заява про скасування арешту карткового рахунку та відкликання платіжної вимоги від 16.05.2019 року (підписані адвокатом Довженком С.С., який діяв в інтересах скаржника), звернення 19.07.2019 року скаржника до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до приватного виконавця Мілоцького О.Л. про стягнення незаконно списаних коштів з його рахунків в порядку виконання судового рішення.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 127 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на те, що скаржником було пропущено строк звернення зі скаргою на дії приватного виконавця, встановлений ст. 449 ЦПК України, а причини його пропуску не є поважними, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку, а відтак, скарга на дії приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду. Враховуючи зазначене, розгляд вимог, викладених в скарзі, по суті не здійснювався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 18, 77, 81, 121, 126-127, 260, 261, 268, 352, 354-356, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 , заінтересовані особи: приватний виконавець Київського виконавчого округу Мілоцький Олег Леонідович, Акціонерне товариство «Універсал банк», про визнання постанов приватного виконавця незаконними та про їх скасування - залишити без розгляду;

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Гребенюк