Номер провадження 2/638/610/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 травня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Корнієнко К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

установив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Олійник Оксана Михайлівна на підставі договору про надання правової допомоги від 25.03.2019 р., ордеру серія ХВ № 000012 від 25.03.2019 р., звернулася 25.10.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 травня 2018 року у розмірі 45284,87 гривень (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят чотири тисячі грн. 87 коп.), з яких: 43542,00 грн. - основна сума боргу; 1742,87 грн. - 3 % річних. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначається, що 08 травня 2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого позивач позичив відповідачу суму грошових коштів у розмірі 1800,00 (одна тисяча вісімсот) доларів США, зі строком повернення - до кінця травня 2018 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем власноручно була написана відповідна розписка. У вказаний у розписці строк кошти відповідач не повернув. На даний час відповідач переховується від позивача, на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає. Станом на 01.10.2019 р. утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 45284,87 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином.

У судове засідання адвокат позивача ОСОБА_1 - Олійник О . М . не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від адвоката Олійник О. М. 04.03.2020 р. надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 взяв у борг 1800 доларів США (одна тисяча вісімсот доларів США) в еквіваленті 48600,00 грн. Зобов`язався повернути до кінця травня 2018 року. Підпис ОСОБА_2 , дата 08.05.2018 року, що підтверджується власноручною розпискою.

Відповідно до частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Таким чином, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 - Ц (провадження № 14 - 360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16 - Ц (провадження № 14 - 465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується розпискою, умову якої позичальник не виконав, грошові кошти у визначений договором позики строк не повернув.

Розписка, на підставі якої позивач просить стягнути заборгованість, містить умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів, що відповідає вимогам статті 1046 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 01.10.2019 р. у відповідача ОСОБА_2 існують боргові зобов`язання по поверненню позики на загальну суму 45284,87 грн., з яких:

43542,00 грн. - еквівалент основної суми боргу у розмірі 1800,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 01.10.2019 р.

1742,87 грн. - 3 % річних.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача загальна сума заборгованості за договором позики у розмірі 45284,87 грн.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. ст. 3, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 639, 1046, 1047, 1049, 1050, ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 23, 76, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації, що зазначена в позові: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 45284,87 грн. (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 87 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації, що зазначена в позові: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені в тому числі статтею 354 цього Кодексу, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: