Єдиний унікальний номер 236/35/20
Номер провадження 22-ц/804/1515/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні (суддя першої інстанції Бєлоусов А.Є повний текст рішення складено 18 лютого 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсація при звільненні. Просила стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі з лютого-червень 2016 року в сумі 18332,60 грн., за частину заробітної плати за березень 2017 року в сумі 2562,93 грн., заробітну плату за час вимушеного простою в сумі 10684,80 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 6333,27 грн., компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 7370,48 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсація при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою в сумі 9247,72 грн., вихідну допомогу в сумі 6333,27 грн., компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 7370,48 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 4858,60 (грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 426,12 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився представник відповідача ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України».

Структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснював господарську діяльність на території окремих районів Луганської області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На території окремих районів Донецької та Луганської областей відсутній доступ до підприємств галузі, які насильницько захоплені, що сприяє загрозі життя уповноважених осіб при знаходженні на території виробничих підрозділів, які мають здійснювати організацію та контроль ведення господарської діяльності. Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Наголошує на тому, що регіональною філією 04.10.2017 року № НГ-НЗ-1-06/225 до Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області була надіслана заява з приводу захоплення представниками незаконних збройних формувань Дирекції 12.04.2017 року. Згідно витягу кримінального провадження № 0001019 ЄРДР 05.10.2017 року вбачається, що 12.04.2017 року представниками незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» заволоділи печаткою відділу кадрів структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень».

Вказує на те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та номада праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії. Відсутність даних в індивідуальних відомостях застрахованих осіб відомостях з центральних баз даних Державного реєстру фізичних осіб про доходи вказує на відсутність проведення нарахувань, а саме як наслідок і заборгованості, що сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин.

Представник відповідача. просив рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі спір виникає із трудових відносин та ціна позову становить, 45284,08 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2102*100=210 200). а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01.12.2016 по 17.07.2017 працювала на посаді начальника відділення Довданської пожежно-охоронної команди СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 29-31).

Наказом начальника Луганської дирекції залізничних перевезень від 16.03.2017 року № 58-ДН було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року (а.с.21-22).

Згідно з Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 1862-ОС від 17.07.2017 ОСОБА_1 з 17.07.2017 звільнена з посади начальника відділення Довданської пожежно-охоронної команди за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в його трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом "Луганська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.25).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 38 днів відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Позивачем надані суду в підтвердження не виплаченої заробітної плати відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період (код 101- заробітна плата): 1 - 3 квартал 2016 року () - відомості відсутні, 1 квартал 2017 року () 15822,03 грн., 2-3 квартал 2017 року - відомості відсутні; а також згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) від 24.09.2019, розмір нарахованої заробітної плати позивачу (код 01074970) за березень 2016 року 5975,10 грн., квітень 2016 року 5946,31 грн. травень 2016 року 3212,24 грн., червень 2016 року відомості відсутні, березень 2017 року () - 5488,03 грн., квітень-липень 2017 року відомості відсутні (а.с.26-28).

Крім того, позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплат за вказані періоди (а.с. 11-15).

З розрахунку заробітної плати за квітень - липень 2017 року за розрахунковими листами (табулеграмамми), входить оплата простоїв (код 340).

Позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу, відповідно до яких позивачем відпрацьовано за квітень, за травень, за червень, за липень «0» (а.с.16-19).

Відповідно до копії Журналу реєстрації робочого часу працівників Довжанської пожежно-охороннох команди ОСОБА_1 перебувала у простої у березні 10 днів (66 год.), у квітні 24(157), у травні 24(159), у червні 24(158), у липні 14(92) (а.с. 36-45).

З матеріалів справи вбачається, що з 24.02.2003 року до 01.12.2016 позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця», та дію його трудового договору було продовжено з ПАТ «Українська залізниця» з 01.12.2016 відповідно до наказу № 130-ОС від 30.11.2016 (а.с.30-31).

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав доказів, які б спростували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 передбачено, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 було надано разрахунок оплати середньої заробітної плати, згідно якого вихідна допомога становить 4191,38 грн (а.с.63), проте при стягненні з відповідача на користь позивача суми грошової допомоги при звільненні даний доказ не було враховано. Згідно наданої ОСОБА_1 , табуляграми, вбачається, що їй належить до сплати вихідна допомога у розмірі 6333,27 грн. (а.с.15) проте, даний розрахунок є помилковим і відрізняється від наданого відповідачем, в якому зазначено, що вихідна допомога становить 4191,38 грн (а.с.63).

Отже, сума вихідної допомоги при звільненні підлягає зменшенню до 4191,38 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 було надано розрахунок оплати відпустки, згідно якого компенсація за невикористані 38 днів відпустки становить 6668,62 грн. (а.с.64) проте при стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості, даний доказ враховано не було.

Згідно наданої ОСОБА_1 табуляграми та довідки оплати відпустки, вбачається, що їй належить до сплати компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 7370,48 грн. (а.с.15,34) проте, даний розрахунок є помилковим і відрізняється від наданого відповідачем, в якому зазначено, що сума за невикористану відпустку становить 6668,62грн. (а.с.64).

Отже, сума компенсації за невикористані 38 днів відпустки підлягає зменшенню до 6668,62 грн.

Оскільки суми стягнення заборгованості зменшенні, то підлягає перерахунку сума компенсації втрати частини грошових доходів.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється виходячи з суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів).

Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 2662,88 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 639,09 грн. (2662,88 х 0,240 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з травня 2017 року по січень 2020 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі 2662,88 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 591,16 грн. (2662,88 х 0,222 коефіцієнта приросту споживчих цін за період з червня 2017 року по січень 2020 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 2662,88 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 545,89 грн. (2662,88 х 0,205 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з липня 2017 року по січень 2020 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за липень 2017 року у сумі 15384,51 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін складає 2545,77 грн. (12540,76 х 0,203 - коефіцієнта приросту споживчих цін за період з серпня 2017 року по січень 2020 року).

Загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати доходів за квітень - липень 2017 року, складає 4321,91 грн. (639,09+591,16+545,89+2545,77).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у сумі 4321,91 грн.

Зазначена сума компенсації втрати частини грошових доходів підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст. 14.1.180, ст. 18, ст. 162.1.3, ст. 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати невірно провів розрахунок, рішення суду в цій частині підлягає зміні. Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для заробітної плати та інших виплат є первинні документи і у зв`язку з відсутністю первинних документів нарахування заробітної плати здійснити не можливо є безпідставними, оскільки діючим законодавством саме на роботодавця покладений обов`язок своєчасно провести всі розрахунки та вжити всі необхідні заходи для збереження первинної бухгалтерської документації підприємства.

До компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Доводи про те, що надані позивачем документи не можуть бути належними доказами наявності заборгованості по заробітній платі, правильно судом не прийняті до уваги, оскільки надані позивачем документи мають підписи посадових осіб. Вважаючи надані позивачем документи неналежними доказами, відповідач не надав інших будь-яких доказів, які б спростовували їх належність.

Посилання на те, що нарахування заробітної плати було припинено у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та відсутністю первинних документів для нарахування заробітної плати судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та встановлених обставинах.

Розрахунки заробітної плати за квітень - липень 2017 року узгоджуються з наказом в начальника СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» від 16.03.2017 №58-ДН про встановлення початку простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року та табелями обліку використаного робочого часу, та журналу реєстрації робочого часу працівників Довжанської пожежно-охоронної команди.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволені позову, відповідачем не надано.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітної плати.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 341,16 гривень.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VII.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, у звязку із зміною рішення суду першої інстанції з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 341,16 грн.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з держави на користь відповідача підлягає частковому відшкодуванню судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 142,80 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2020 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні відпустки, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплат та судових витрат змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 місто Київ - 150, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), 5, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 СРСР, 19/131 вихідну допомогу в сумі 4191 (чотири тисячі сто дев`яноста одну) гривню 38 копійок, компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 6668 (шість тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 62 копійки, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 4321 (чотири тисячі триста двадцять одну) гривню 91 копійку, з обов`язковим утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

В іншій частині рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 341 (триста сорок одну) гривню 16 копійок в дохід держави.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» () за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у сумі 142 (сто сорок дві) гривні 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2020 року.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна