11.06.2020 Єдиний унікальний номер 205/3332/18
Єдиний унікальний № 205/3332/18
Провадження № 4с/205/15/20
УХВАЛА

11 червня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання бездіяльності неправомірною та визнання неправомірною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою про визнання бездіяльності неправомірною та визнання неправомірною та скасування вимоги.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року скаргу прийнято до розгляду і відкрито провадження.

Заявник у своїй уточненій скарзі, відповіді на відзив, а її представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 надавати побачення з їх спільним сином, відповідно до графіку, визначеного судом. На виконання зазначеного заочного рішення 15 жовтня 2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видані виконавчі листи. Постановою державного виконавця від 04 листопада 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 60480110. Також ДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 60479757. 30 січня 2020 року Дніпровським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року. 04 лютого 2020 року заявник звернулася до Новокодацького ВДВС м. Дніпра із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП № 60480110, а також надала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження. Постанову державного виконавця про зупинення виконавчого провадження вона не отримувала. 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримала вимогу від 20 лютого 2020 року щодо планування графіку відпочинку дитини на канікулярний період за виконавчим провадженням ВП № 60479757 від 01 листопада 2019 року, про наявність якого заявникові відомо не було. Вважає, що своїми діями державний виконавець порушує її права, вчасно не зупинивши всі виконавчі провадження, відкриті за виконавчими листами, виданими судом з метою виконання заочного рішення суду, яке оскаржувалося в апеляційній інстанції, та протиправно виніс вимогу у період, коли заочне рішення суду, на підставі якого було видано виконавчі листи, перебувало на перегляді в Дніпровському апеляційному суді. Просила суд визнати бездіяльність державного виконавця Новокодацького ВДВС м. у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яка полягає у не зупиненні виконавчих проваджень ВП № 60480110 і ВП № 60479757 з дотриманням вимог ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» неправомірною та визнати неправомірною і скасувати вимогу державного виконавця від 20 лютого 2020 року вих. № 25108, яку було винесено у межах виконавчого провадження ВП № 60479757.

Представник Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відзиві на скаргу, додаткових письмових поясненнях і у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, зазначивши, що на примусовому виконанні в провадженні Новокодацького ВДВС м. Дніпра перебували виконавчі провадження ВП № 60479757 та ВП № 60480110 з примусового виконання виконавчих листів № 205/3332/18, виданих Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 15 жовтня 2019 року. Всі дії державного виконавця були направлені виключно на виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження». До відділу надійшла заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року. Державним виконавцем 07 лютого 2020 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 60480110 та 04 березня 2020 року про зупинення виконавчого провадження ВП № 60479757. Також проведеною перевіркою даних ЄДРСР встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу задоволено частково та змінено заочне рішення в частині визначення графіку особистих побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином: кожну першу та третю суботу кожного місяця з 18 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин неділі; кожну другу та четверту середу кожного місяця з 17 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин четверга за місцем перебування чи проживання ОСОБА_2 , з дотримання режиму дня дитини. В іншій частині заочне рішення залишено без змін. Таким чином, виконавчі провадження ВП № 60479757 та ВП № 60480110 були зупинені, виконавчі дії не проводилися, у тому числі вимога державного виконавця від 20 лютого 2020 року. Також представник зазначала, що інформація про результат розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Дніпровським апеляційним судом останньою до виконавчої служби не надана, що свідчить про зловживання нею своїми процесуальними правами. Ухвалою ВС від 24 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, проте, примусове виконання вимог постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року по справі № 205/3332/18 не зупинено. На виконання вимог постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 60480110 та поновлення виконавчого провадження ВП № 60479757. Крім цього, до виконавчої служби надійшла заява представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 205/3332/18, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14 травня 2020 року, та державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62270688. За таких обставин, предмет спору на теперішній час відсутній, що унеможливлює задоволення скарги. Заявником не надано належних та допустимих доказів, не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог до Новокодацького ВДВС м. Дніпра. Просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення до суду направлено не було.

Заінтересована особа УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки представника судові не повідомила, письмових пояснення не направила.

Вислухавши пояснення представника заявника та представника Новокодацького ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/3332/18 від 24 вересня 2018 року (а.с. 4).

04 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького ВДВС м. Дніпра із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП № 60480110 (а.с. 5).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 07 лютого 2020 року було зупинено виконавче провадження № 60480110 (а.с. 120-121).

В межах виконавчого провадження ВП № 60479757 державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра було винесено вимогу № 25108 від 20 лютого 2020 року (а.с. 6).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року змінено в частині встановлення особистих побачень ОСОБА_2 побачень з малолітнім сином: кожну першу та третю суботу кожного місяця з 18 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин неділі; кожну другу та четверту середу кожного місяця з 17 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин четверга за місцем перебування чи проживання ОСОБА_2 , з дотримання режиму дня дитини. В іншій частині заочне рішення залишено без змін (а.с. 138-143).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 04 березня 2020 року зупинено виконавче провадження ВП № 60479757 (а.с. 126-127).

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року (а.с. 144-145); питання зупинення виконання судових рішень не вирішувалося.

02 червня 2020 року до Новокодацького ВДВС м. Дніпра від представника ОСОБА_2 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 205/3332/18, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14 травня 2020 року та зазначений виконавчий лист (а.с. 134-137).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 04 червня 2020 року виконавче провадження ВП № 60480110 з примусового виконання виконавчого листа № 205/3332/18, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 15 жовтня 2019 року закінчено (а.с. 123-124).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 04 червня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62270688 з примусового виконання виконавчого листа № 205/3332/18, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14 травня 2020 року (а.с. 132-133).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 09 червня 2020 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 60479757 (а.с. 129-130).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані спеціальними нормами Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 9 частини І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, встановлено, що вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Абзацом 3 частини 5 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Приписами ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Іншими словами, одна сторона стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а інша сторона може спростувати цю обставину, подавши власні докази.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію у справі на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних відносинах міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.

Хоча державним виконавцем при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 60480110 і було порушено строк її винесення, встановлений ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», у своїй скарзі ОСОБА_1 не вказує, яким саме чином не зупинення державним виконавцем виконавчого провадження ВП № 60480110 на наступний робочий день, а саме 05 лютого 2020 року (було зупинено постановою державного виконавця лише 07 лютого 2020 року) порушує її права.

Відповідно до абз. 5 п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Разом з цим суд враховує, що станом на дату розгляду скарги ОСОБА_1 виконавче провадження ВП № 60480110 постановою державного виконавця від 04 червня 2020 року закінчено, задоволення скарги у цій частиніжодним чином до відновлення прав заявника не призведе, оскільки фактично їх порушення не відбулося.

Щодо вимог про визнання неправомірною та скасування вимоги державного виконавця вих. № 25108 від 20 лютого 2020 року суд зазначає наступне.

Так само заявником не було зазначено у скарзі, які права боржника у виконавчому провадженні ВП № 60479757 було порушено державним виконавцем вимогою № 25108 від 20 лютого 2020 року, та до яких негативних наслідків призвело винесення державним виконавцем зазначеної вимоги.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З аналізу норм ЗУ «Про виконавче провадження» випливає, що вимога державного виконавця не є рішенням у розумінні цього закону. Також суд враховує, що заочне рішення суду від 24 вересня 2018 року в цій частині залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року і підлягає обов`язковому виконанню. При цьому із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП № 60479757 ОСОБА_1 до Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі не зверталася, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року до матеріалів виконавчого провадження ВП № 60479757 не долучала.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 04 лютого 2020 року, у ній заявник просить зупинити лише виконавче провадження ВП № 60480110. Питання щодо зупинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 60479757 з примусового виконання заочного рішення суду, на виконання якого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 15 жовтня 2019 року було видано виконавчий лист № 205/3332/18, боржником не ставилося. При цьому чинним ЗУ «Про виконавче провадження» виконавців (державних чи приватних) не наділено повноваженнями вчиняти дії на власний розсуд щодо вчинення виконавчих дій, так само як і в імперативному порядку на виконавців не покладений обов`язок самостійно, за власної ініціативи, долучати до матеріалів виконавчого провадження документів та вчиняти дії на користь сторін виконавчого провадження, поза як вимоги закону та судових рішень, які набрали законної сили.

За таких обставин, судом не встановлено у діях державного виконавця перевищення повноважень або порушення прав ОСОБА_1 при винесенні вимоги вих. 25108 від 20 лютого 2020 року, а також приписів ЗУ «Про виконавче провадження». Також суд враховує, що вимога стосується планування відпочинку малолітнього ОСОБА_3 , тобто вчинення дій у майбутньому. Крім цього, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року постановою Дніпровського апеляційного суду в цій частині було залишено без змін. За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга в цій частині також задоволенню не підлягає.

Судом також не вбачається наявність порушеного права ОСОБА_1 у зв`язку із винесенням державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 60479757 лише 04 березня 2020 року, оскільки, як зазначалося вище, скаржник не подавала до ДВС заяву про зупинення цього виконавчого провадження, а до обов`язків державного виконавця не входить самостійне збирання та долучення до матеріалів виконавчого провадження будь-яких документів, які повинні надавати сторони самостійно. За таких обставин, вимоги скарги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За приписами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 38 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 448, 450, 451, 452, 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні скарги, заінтересовані особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання бездіяльності неправомірною та визнання неправомірною та скасування вимоги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: