Номер провадження: 22-ц/813/6298/20
Головуючий у першій інстанції Бондарь В.Я.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 523/14396/19

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6298/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- скаржник - Приватне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса»,

- особа дії якої оскаржуються - Головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашніков Руслан Володимирович,

- заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Руслана Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бондаря В.Я. 10 березня 2020 року, про залишення без розгляду уточненої скарги,

встановив:

13 вересня 2020 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»звернулося до суду першої інстанції із вищевказаною скаргою, в якій скаржник, з урахуванням уточнень скарги від 08.01.2020 року, остаточно просить: 1) визнати бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В., яка полягає у не внесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №59766931 як такою, що порушає права ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»; 2) визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 3) визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 4) визнати протиправною та скасувати платіжку вимогу №В-7/964 від 11.10.2019 року на суму - 11 868,88 грн.; 5) зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника; 6) перерахувати кошти на рахунок ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»; 7) зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59766931.

Вищенаведені вимоги скарги обґрунтовані тим, що 13.08.2019 року головним державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашніковим Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №523/11422/17, виданого 10.07.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 38 792,35 грн.. 22.08.2019 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» письмово звернулося з листом-повідомленням до Другого відділу ДВС, яким повідомило про повне виконання рішення суду у добровільному порядку ще 12.07.2019 року. До листа додано копію наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі та копія платіжних доручень. Незважаючи на повне виконання судового рішення, виконавче провадження не закрито. Більше того, 21.10.2019 року державним виконавцем було винесено платіжну вимогу №В-7/964 від 21.10.2019 року, відповідно до якої заявнику необхідно сплатити - 11 868, 88 грн.. Бездіяльність головного державного виконавця Калашнікова Р.В., на думку скаржника, неправомірна. Окрім того, суми зазначені в постановах про стягнення не відповідають сумі вказаній в платіжній вимозі. Рішення суду було виконано в повному обсязі, за вирахуванням податків і зборів, що є правильною практикою, відповідно з позицією Верховного Суду (а. с. 1 5, 23 28, 100 - 106).

В подальшому, а саме 04.02.2020 року, до суду першої інстанції надійшла уточнена скарга ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В. (а. с. 120 126).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року уточнену скаргу ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В. залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована необхідністю залишення без розгляду, в порядку статті 126 ЦПК України, вищенаведеної уточненої скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В. з огляду на пропущення скаржником десятиденного строку на звернення до суду з такою скаргою, встановленого частиною 1 статті 449 ЦПК України, та відсутності клопотання скаржника про поновлення строку на звернення з такою скаргою (а. с. 206).

В апеляційній скарзі ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року про залишення без розгляду уточненої скарги. Ухвалити нове судове рішення, яким прийняти уточнену скаргу до розгляду, вимоги уточненої скарги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що на момент звернення до суду з вищевикладеною уточненою скаргою, а саме - 04.02.2020 року, справа перебувала на стадії підготовчого провадження.

На думку апелянта вищенаведена скарга прирівнюється до позовної заяви, та на неї розповсюджуються ті самі вимоги, що й до позовної заяви. Скаржник - ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», користуючись своїм правом на зміну предмету позову, подало уточнену скаргу на дії головного державного виконавця другого Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Калашнікова Р.В..

Апелянт зазначає про відсутність підстав для подання клопотання про поновлення строків. Цивільним процесуальним кодексом не передбачено подання клопотання про поновлення строків для подачі уточненої скарги. ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» використав своє право, передбачене ЦПК України. Твердження суду першої інстанції щодо пропуску строку на подання уточненої скарги не може братися до уваги.Звертає увагу апеляційного суду, що представником ПрАТ «Видавничий Дім «Одеса», не зважаючи на вищезазначену позицію, все ж таки було подано клопотання про поновлення строку, проте судом до уваги воно не прийнято.

Окрім того, апелянт посилається на помилковість тверджень суду першої інстанції про те, що скаржник був обізнаний про обставини виконавчого провадження не відповідають дійсності, адже по даному виконавчому провадженню з`явилися нові обставини, яких раніше не було (а. с. 213 220).

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Вбачаючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття доповнень до апеляційної скарги, заяви про розгляд справи за відсутності апелянта, які надійшли до апеляційного суду 28.05.2020 року від адвоката Трепачової О.В., діючої від імені ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», та з яких не вбачається наявність електронного цифрового підпису цих електронних документів. Крім того, відміткою на вказаних у даному абзаці доповненнях до апеляційної скарги, заяві про розгляд справи за відсутності апелянта, підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначених електронних документів.

Учасники справи сповіщені про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим заяв, належно оформлених клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від учасників справи не надійшло.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, освідомленість учасників справи про її розгляд, відсутність заяв, клопотань учасників справи щодо відкладення розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду вищенаведеної уточненої скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», «Професійної спілки працівників культури України», третя особа: генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» Сваволя В.П. про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимішеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника охорони ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», поновлено ОСОБА_1 на посаді. Зобов`язано ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про поновлення на посаді із скасуванням попереднього запису про звільнення. Стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на користь ОСОБА_1 , середньомісячний заробіток за час вимішеного прогулу у розмірі 34 792,35 грн., моральну шкоду у розмірі - 4000 грн..

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2019 року змінено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року в частині мотивів та підстав часткового задоволення позову, в решті рішення суду залишено без змін.

Наказом №6 ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» від 12.06.2019 року було скасовано наказ від 05.07.2017 року №5-К про звільнення ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 09.08.2019 року звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання вищевказаних рішень.

Постановою головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59766931 з приводу виконання виконавчого листа №523/11422/17 від 10.07.2019 року.

Генеральний директор ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» Сваволя В.В. звернувся до Другого Приморського відділу ДВС з листом-повідомленням №028 від 22.08.2019 року, яким повідомив про сплату ОСОБА_1 середнього заробітку та моральної шкоди за рішенням суду, за вирахування податків, також ОСОБА_1 було поновлено на роботі. Просив закрити виконавче провадження.

Перерахування коштів у розмірі 31 227,84 грн. ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на виконання рішення суду підтверджується платіжним дорученням №350 від 12.07.2019 року.

Також перерахування коштів у сімі - 6 982,62 грн. в якості податку та коштів у сумі - 581,99 грн. військового збору, що підтверджується платіжним дорученням №349 та №348 від 12.07.2019 року.

ОСОБА_1 07.10.2019 року подав головному державному виконавцю Калашнікову Р.В. заяву про закриття виконавчого провадження в частині поновлення на роботі, у зв`язку з виконанням рішення суду.

Також представник ОСОБА_1 заявою від 15.10.2019 року просив стягнути з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» залишок невиплаченого середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» виконавчий збір у розмірі 3 879,23 грн..

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» витрати на проведення виконавчих дій у розмірі - 425,14 грн..

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 12.11.2019 року накладено арешт на грошові кошти скаржника.

13 вересня 2020 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»звернулося до суду першої інстанції із скаргою на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В. (а. с. 1 5).

04.02.2020 року, до суду першої інстанції надійшла уточнена скарга ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В. (а. с. 120 126).

Між учасниками виконавчого провадження виникли правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

В той же час частиною п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України, в редакції діючі на час подання скарги, передбачено, що скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи.

Враховуючи те, що десятиденний строк на подання скарги на рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення ЦПК України визначає у календарних днях, а Закон України «Про виконавче провадження» - у робочих днях, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності суперечностей у змісті вказаних норм заявник мав законне очікування на те, щоб його скарга на дії на рішення виконавця була прийнята судом до провадження на протязі десяти робочих днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду вищенаведеної уточненої скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Р.В., в порядку статті 126 ЦПК України, з огляду на пропущення скаржником встановленого частиною 1 статті 449 ЦПК України десятиденного строку на звернення до суду з новою вимогою про визнання протиправною та скасування постанови від 13.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59766931.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Доводи апеляційної скарги щодо звернення до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку на звернення до суду з вищевказаною уточненою скаргою не знайшли своє відображення в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року про залишення без розгляду уточненої скарги не мають наслідком задоволення апеляційної скарги, а отже на увагу суду не заслуговують.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про пропуск скаржником десятиденного строку з дня, коли останній дізнався про порушення (на думку скаржника) його прав та свобод, про відсутність підстав для поновлення такого строку.

Апеляційна скарга є безпідставною, її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення без розгляду уточненої скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 березня 2020 року про залишення без розгляду уточненої скарги залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 17 червня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе