П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Київ

Справа № 22-3459 Головуючий у1-й інстанції - Кондратенко О. О.

Унікальний № 761/35142/14-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 297,22 доларів США; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 33 901 грн 91 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 3 654 грн (а.с.2-4).

Позов було обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 55 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 жовтня 2027 року, згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде засновано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,30 % річних. Прийняті на себе зобов`язання по поверненню отриманого кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом ОСОБА_1 не виконує.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «УкрСибанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСибанк»; заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 жовтня 2006 року 42 297 доларів США 22 центи та 33 901 грн 91 коп.; 3 654 грн - витрати по оплаті судового збору; 420 грн - витрати за публікацію в газеті оголошення про час та місце розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСибанк» відмовити (а.с.114-115).

У поясненнях на апеляційну скаргу представник позивача висловив заперечення проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін, оскільки висновки суду щодо обґрунтованості заявленого позову базуються на письмових доказах.

Щодо клопотання про призначення судової економічної експертизи позивач зазначив наступне.

По-перше, наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором є структурованим по кожному виду платежу у хронологічному порядку і є відображенням умов кредитного договору з визначенням в хронологічному порядку розміру невиконаного зобов`язання.

По-друге, відповідачем не надано жодного доказу на спростування правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості та відсутні будь-які аргументи щодо конкретної невідповідності розрахунку умовам договору.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв`язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: особисто ОСОБА_1 - 01.06.2020; уповноваженій особі ПАТ «УкрСиббанк» - 26.05.2020. Крім того, 22 травня 2020 року ОСОБА_1 повідомлена за адресою електронної пошти, вказаної відповідачем у апеляційній скарзі.

Клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання з поважних причин до апеляційного суду не надійшло.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 23 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 згідно з положеннями якого, банк надав ОСОБА_1 , а остання зобов`язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 55 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 277 750 грн за курсом НБУ на день укладення договору (п.1.1 Договору).

Позичальник зобов`язаний повернути Кредит у повному обсязі не пізніше 23 жовтня 2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення Кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідності угоди Сторін. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії штрафи та інші платежі згідно умов Договору (п. 1.2.2. Договору).

Банк виконав свої зобов`язання по вказаному договору, на виконання п.1.1 Договору надавши ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 55 000 доларів США, що еквівалентно 277 750 грн за курсом НБУ на день укладення договору, про що свідчить виписка про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 (а.с.27).

ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору № 0 від 23.10.2006 року належним чином не виконує, має місце заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 36 652, 89 дол. США - кредитна заборгованість; 5 644, 33 дол. США - заборгованість по процентам; 13 516, 07 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 20 385, 84 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується наданими позивачем довідками-розрахунками заборгованості за кредитом (а.с.59-69).

За встановлених обставин районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.97-98).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Матеріали справи свідчать, що 23 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0 згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала від позивача кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 55 000 доларів США (еквівалент 277 750 грн за курсом НБУ на день укладення договору (п.1.1 Договору)) та зобов`язалася їх належним чином використовувати, повернути банку та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

На підтвердження факту порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом Банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2006 року (а.с.59-69).

Доводи апеляційної скарги про порушення районним судом норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 булавідсутня у судовому засіданні, а тому не мала можливості надати свої заперечення та докази на позовну заяву, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Відповідно до п. 4.4 Договору про надання споживчого кредиту № 0, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язується повідомити Банк про зміну паспортних даних, фактичної адреси проживання, даних прописки (реєстрації), робочого та/або домашнього номеру телефону, зміну місця роботи та/або виникнення будь-яких інших обставин, які можуть вплинути на виконання позичальником зобов`язань за цим Договором, в триденний строк з моменту проведення таких змін (а.с.7).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.29).

Згідно з даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у м. Києві, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.45).

Відповідно до електронного повідомлення № 3115 від 11 березня 2015 року телеграма направлена ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 не доставлена, оскільки адресат по указаному адресу не проживає (а.с.80-81).

Відповідно ст. 77 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи убачається, що на вимогу районного суду було розміщено у газеті «Урядовий кур`єр» оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 10 год. 4- хв. 02 червня 2015 року (а.с.87, 90).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності Банком розміру заборгованості також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідач посилається на те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, оскільки позивач не врахував здійснені платежі, а складені Банком довідки не є первинними бухгалтерськими документами.

Однак на підтвердження таких аргументів ОСОБА_1 не зазначила суду, які конкретно позиції розрахунку є помилковими, які конкретно здійснені нею платежі не враховані при здійсненні розрахунку.

Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості є повністю розгорнутим та структурованим по періодам і видам платежів (а.с.17-26), тому за наявності конкретних заперечень щодо його неправильності може бути перевірений судом з урахуванням позицій обох сторін.

Це дає суду апеляційної інстанції відхилити такі доводи апеляційної скарги як необґрунтовані.

Крім того, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявила клопотання про проведення судової економічної експертизи, у якому, по-перше, не заявила жодного конкретного аргументу щодо неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості; по-друге, не надала суду первинні документи (платіжні доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату нею заборгованості за договором у певному розмірі та в певну дату, що дало б суду можливість звірити відповідність наданого розрахунку наявним у божника письмовим доказам щодо оплати кредитної заборгованості та, у разі необхідності спеціальних знань у галузі економіки, для визначення правильності наданого розрахунку вирішити питання щодо проведення експертизи.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що експертиза заявлена до призначення формально без забезпечення та наміру її реального проведення, оскільки заявляючи клопотання про призначення експертизи, ОСОБА_1 не вчинила жодних дій для забезпечення її проведення.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з підстав, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома