ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5870/20 Справа № 191/2139/18 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що з липня 1993 року він згідно з рішенням загальних зборів був прийнятий в члени КСП «Комуніст». Рішенням загальних зборів від 05 лютого 1994 року прийнятий в члени КСП «Роздорське», однак в лютому 1997 року згідно рішення загальних зборів був виключений з членів зазначеного підприємства. Відповідно до рішення Роздорської селищної ради від 20 лютого 1992 року Роздорському колективному сільськогосподарському підприємству було передано в колективну власність земельну ділянку площею 4630,4 га. Державний акт на право колективної власності серії ДП СВ №000004 зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 14 листопада 1994 року за №4. Коли розпочалася процедура розпаювання землі він спілкувався з керівництвом КСП і йому повідомили, що він не має права на отримання належної йому земельної частки (паю). У квітні місяці 2018 року, за рекомендаціями колишніх колег, позивач звернувся до Відділу Держгеокадастру у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з метою з`ясування наявності або відсутності його у списках-додатках до державного акту на право колективної власності на земельну ділянку. Відповідно до отриманої інформації стало відомо про наявність позивача у списках-додатках до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку (під № НОМЕР_1 ). У травні місяці 2018 року позивач звернувся до Синельниківської райдержадміністрації з метою вирішення питання реалізації права на земельну частку (пай) як члена Роздорского колективного сільськогосподарського підприємства, однак йому було рекомендовано звернутись до суду.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,22 умовних кадастрових гектарів із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Роздорське».

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,22 умовних кадастрових гектарів із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Роздорське».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було зясовано питання щодо видачі позивачу сертифіката про право на земельну частку (пай), не досліджено книгу реєстрації сертифікатів на земельний пай членів колективного сільськогосподарського підприємства «Роздорське». Апелянт також вказує, що позивачем не надано доказів того, що до часу виходу його з членів КСП він звертався з заявою про відведення йому земельної ділянки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів з вказаним висновок суду першої інстанції погодитись не може.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки відділу у Синельниківському районі Головного управління Держагеокадастру у Дніпропетровській області від 25 квітня 2018 року № 31-4-0.26-874/114-18 ОСОБА_2 повідомлено, що в державному акті на право колективної власності на землю Роздорського колективного сільськогосподарського підприємства, який видано Роздорською селищною радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів від 14 листопада 1994 року за № 4 громадянин ОСОБА_2 в списку-додатку до державного акту, які знаходяться у відділі у Синельниківському районі Головного управління Держагеокадастру у Дніпропетровській області, значиться під № 456. Розмір паю по Роздорському КСП становить 8,22 умовних кадастрових гектара.

Протоколом № 1 від 05 лютого 1994 року звітно-виборчих зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Комуніст» Роздорської селищної ради вирішено прийняти в члени колгоспу ОСОБА_2 ..

Протоколом № 1 від 06 лютого 1997 року звітно-виборчих зборів уповноважених членів КСП «Роздорське» Синельниківського району вирішено виключити з членів КСП «Роздорське» робітників КСП, які на даний час рахуються членами КСП та більше трьох місяців не приймають трудову участь в КСП без поважних причин, а саме ОСОБА_2

16 травня 2018 року Синельниківською районної державною адміністрацією Дніпропетровської області розглянуто заяву ОСОБА_2 щодо вирішення питання реалізації права на земельну частку (пай) розміром 8,22 ум.ка.га із земель КСП «Роздорське» та враховуючи відсутність документів, передбачених законом для виділення в натурі земельної ділянки, райдержадміністрація не має законних підстав для задоволення прохання викладеного в заяві.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1-4, 8 ст. 5 ЗК України 1990 року земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з пунктом «г» ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення їм в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю)

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям було визначено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ) визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до пункту 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог, ОСОБА_2 не надав сертифікат на право на земельну ділянку.

Більш того, колегією суддів встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Роздорської селищної ради народних депутатів № 137- 18/ХХІІІ від 06 вересня 2001 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 9.540 га.

Тобто, з викладено вбачається, що власником земельного паю під номером АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 ..

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ..

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1057,20 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Синельниківської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1057,20 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко