22-ц/804/1658/20
265/6135/15-ц

Єдиний унікальний номер 265/6135/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/1658/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у складі суду ОСОБА_2 , у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 відповідно до уточненого позову звернулась до суду до ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява, мотивована тим, що 25.02.2014 року вона у відповідача ОСОБА_3 замовила та придбала дві міжкімнатні двері: Варта ПВХ ПГ 600 та ПВХ ПГ700, загальною вартістю 3480,00 гривень. Вказані двері 04.04.2014 року були встановлені відповідачем ОСОБА_5 за що він від неї отримав 500 гривень. 06.04.2014 року позивачка додатково придбала у відповідача ОСОБА_3 дві міжкімнатні двері Варта ПВХ ПГ 800 та ПВХ ПГ 600(вони ж ПГ №95600 та №95 ПВХ ПГ 600), загальною вартістю 4050,00 гривень, які також за 500 грн. були встановлені 01.05.2014 року відповідачем ОСОБА_5 01.05.2014 року позивачка ОСОБА_1 виявила, що двері та дверні коробки до ванної кімнати, встановлені 04.04.2014 року, та в дитячу кімнату, встановлені 01.05.2014 року мають викривлення. 05.05.2014 року відповідач ОСОБА_5 перевстановив три двері, однак очікуваного результату не настало. Двері до ванної кімнати ОСОБА_5 відмовився переставляти, через побоювання пошкодити керамічну плитку, внаслідок чого короб дверей до теперішнього часу не закріплений. Позивачка як усно так і письмово неодноразово зверталася до ФОП ОСОБА_3 з претензіями щодо заміни неякісних дверей та усунення недоліків монтажу. 15.05.2014 року відповідач ОСОБА_3 оглянув встановлені у квартирі позивачки міжкімнатні двері, і листом від 23.05.2014 року повідомив її, що постачальник дверей зобов`язується забрати та вирівняти неякісні полотна дверей. Вказана пропозиція її не задовольнила, і вона звернулася до відповідача ОСОБА_3 із заявою про повернення грошових коштів за неякісний товар та неякісне встановлення дверей, проте, отримала відмову. Вважає, що усунути недоліки придбаних дверей неможливо, тому на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд задовольнити її позовні вимоги до відповідачів. З урахуванням уточнених позовних вимог від 09.01.2020 року просила суд розірвати договір купівлі-продажу міжкімнатних дверей «Варта» ПВХ ПГ 600, ПГ 700, ПГ 800 та ПГ №95 600, укладений між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 на її користь грошові кошти у розмірі 7330,00 грн., сплачені нею за міжкімнатні двері, пеню у розмірі 173 940,90 гривень, стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1000 гривень за неякісний монтаж дверей, та у відшкодування моральної шкоди стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь 10 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 та її представником не надано належних та допустимих доказів того, що недоліки міжкімнатних дверей виникли саме з вини продавця ФОП ОСОБА_3 , або виробника - ФОП ОСОБА_4 та, що вони відносяться до категорії істотних недоліків. Зі змісту висновку експерта не вбачається неналежного виконання відповідачем ОСОБА_5 послуг у вигляді монтажу дверей та наявності його вини у заподіянні позивачці шкоди. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні, як основних позовних вимог так і опосередкованих, а саме щодо стягнення пені у розмірі 173 940,90 гривень та про солідарне стягнення з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її позову, порушивши цим право на доступ до правосуддя. Експертиза встановила, що при установці міжкімнатних дверей були допущені порушення, а також що міжкімнатні дверні блоки мають відхилення від площинності дверних полотен 2-5мм на 1м висоти. Відповідачем до суду першої інстанції не були надані документи, що підтверджують якість товару, не надано договір між продавцем і виробником, а також копію свідоцтва ФОП ОСОБА_5 на виконання робіт по установці дверей. Суд першої інстанції не взяв до уваги її наполегливі підтвердження, що договором на надання послуг від 04.04.2014 року підтверджується факт оплати установки в розмірі 1000грн. Суд першої інстанції вказує, що вона не скористалася правом на проведення повторної експертизи, але не вказує якої саме.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини, проте мають місце порушення норм процесуального права.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 25.02.2014 року та 06.04.2014 року було укладено договори купівлі продажу міжкімнатних дверей «Варта» ПВХ ПГ 600 та «Варта» ПВХ ПГ 700 загальною вартістю 3480,00 гривень, а також дверей «Варта» ПВХ ПГ 600 та «Варта» ПВХ ПГ 800 загальною вартістю 4050,00 гривень, що підтверджується наданим їй ФОП ОСОБА_3 розрахунковими документами (т. 1 а.с.7, 8).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали до суду копії свідоцтв про їх державну реєстрацію, як фізичних осіб-підприємців. (т. 1 а.с.83-85).

02.05.2014, 12.05.2014 та 21.05.2014 року позивачка зверталася до ФОП ОСОБА_3 з проханням замінити дверні полотна ПВХ ПГ 600 та ПГ 800, а також усунути недоліки, допущені під час їх монтажу (т. 1 а.с.9, 10).

22.05.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_3 з вимогою зняти чотири раніше придбані у нього двері через їх неякісність та повернути грошові кошти ( т. 1 а.с.11).

ФОП ОСОБА_3 23.05.2014 року надав позивачці ОСОБА_1 відповідь, у якій вказав, що недоліки можуть бути усунені виробником, що двері не мають істотних недоліків, а тому відмовив у поверненні грошових коштів (т. 1 а.с.12).

Не отримавши задоволення своїх вимог від ФОП ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 28 травня 2014 року звернулась до суду до ФОП ОСОБА_3 , третя особа- ФОП ОСОБА_4 із позовом про захист прав споживачів, і просила розірвати договір купівлі-продажу, укладений між нею та ФОП ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача 7330,00 грн. за придбані двері (міжкімнатні); стягнути з відповідача 1000,00 грн. за неякісну установку дверей, надану магазином Best Wood; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.; стягнути з відповідача витрати на вимушені поїздки з ОСОБА_7 до Маріуполя і назад (за 2 поїздки; 2 рази) в сумі 277,79 грн. і 290,00 грн.; суму судового збору; моральну, матеріальну шкоду та шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 18076,00 грн.; стягнути з відповідача за заподіяну шкоду здоров`ю з 05.12 по 12.12.2014 р. суму 666,40 грн.; додатково стягнути з відповідача за заподіяну шкоду здоров`ю (у зв`язку з отруйним запахом, що походить від дверей встановлених магазином BestWood) з 13.12 по 23.12.2014 р. суму 916,30 грн.

За клопотанням позивачки ОСОБА_1 , ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 19 серпня 2016 року по справі призначено судову товарознавчу експертизу, виконання якої доручено судовому експерту Спиридонову В.А.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи за №12, проведеної судовим експертом ОСОБА_8 А ОСОБА_9 від 01.11.2017 року вбачається, що у придбаному товарі- чотири міжкімнатні двері: Варта ПВХ ПГ600, Варта ПВХ ПГ 700,Варта ПВХ ПГ800, №95 ПВХ ПГ 600 та чотири дверні лудки, встановлені в кв. АДРЕСА_1 мають місце недоліки (відхилення). Визначити характер виникнення недоліків( виробничий чи експлуатаційний, з вини продавця/виробника чи споживача) не виявилось можливим. Міжкімнатні дверні блоки Варта ПВХ ПГ600, Варта ПВХ ПГ 700,Варта ПВХ ПГ800, №95 ПВХ ПГ 600 мають відхилення від площинності дверних полотен 2-5мм. на 1 метр висоти, є дефектами, які неможливо усунути. Міжкімнатні дверні блоки Варта ПВХ ПГ600, Варта ПВХ ПГ 700, Варта ПВХ ПГ800, №95 ПВХ ПГ 600 не мають механічного кріплення до стінового пройому. Вказаний недолік не впливає на використання продукції за призначенням, відноситься до категорії малозначних недоліків і є недоліком, що можливо усунути. Міжкімнатні дверні блоки Варта ПВХ ПГ800, №95 ПВХ ПГ 600 мають розміри монтажних зазорів у верхній частині дверного пройому більше ніж 55мм., що не відповідає нормативним вимогам, є значним недоліком який можливо усунути. Порушення нормативної вимоги при встановленні монтажних зазорів суттєво впливає на використання результату виконаних робіт за призначенням, та такі дефекти негативно впливають на експлуатаційні характеристики виробів та конструкцій, відносяться до категорії значних дефектів та є дефектами, які можливо усунути ( т. 2 а.с. 164-171).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 42 Конституції України зазначено, що «держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів».

Згідно положень ч.ч.1,3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів»

споживач має право вимагати від продавця (виробника, виконавця), щоб якість придбаного ним товару (виконаної роботи, наданої послуги) відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів, а також інформації про товар (роботу, послугу), яку надає продавець (виробник, виконавець). Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві товар (роботу, послугу), який за якістю відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору, а також інформації про товар (роботу, послугу), що надається продавцем (виробником, виконавцем).

Відповідно до положень ч.1 ст.8 Закону України « Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Абзац 2 вказаної норми передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її позову чим порушив її право на доступ до правосуддя безпідставні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Позивач безперешкодно звернулася до суду, її позов розглянуто, рішення щодо спірних відносин прийнято тобто порушення права на доступ до правосуддя відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що експертиза встановила, що при установці міжкімнатних дверей були допущені порушення, а також що міжкімнатні дверні блоки мають відхилення від площинності дверних полотен 2-5мм на 1м висоти і що вказані обставини є підставою для задоволення її позову непереконливі.

Висновок експерта, дійсно, містить інформацію про наявність недоліків придбаного товару, а саме, що міжкімнатні дверні блоки Варта ПВХ ПГ600, Варта ПВХ ПГ 700, Варта ПВХ ПГ800, №95 ПВХ ПГ 600 мають відхилення від площинності дверних полотен 2-5мм. на 1 метр висоти, та що вказані недоліки неможливо усунути. Проте п.3 вказаного висновку має місце посилання, що встановити характер виникнення недоліків, а саме з вини продавця, виробника чи споживача не виявилось можливим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на звернення позивачки до відповідача ФОП ОСОБА_3 з вимогою демонтажу раніше придбаних чотирьох дверей через їх неякість та про повернення грошових коштів, сплачених за товар та його монтаж, останній 23.05.2014 року її сповістив, що зазначені у зверненні недоліки товару можливо усунути діями виробника для чого необхідно двері демонтувати та передати їх виробнику. Проте позивач відмовилася від вказаної пропозиції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено терміни істотний недолік та недолік товару:

- істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

- недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.

З наведеного вбачається, що позивач не довела обґрунтованість своїх вимог щодо повернення їй грошових коштів за придбаний товар та його установку.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем до суду першої інстанції не надано договір між продавцем і виробником, а також копію свідоцтва ФОП ОСОБА_5 на виконання робіт по установці дверей не можна вважати переконливими та такими, що могли за собою потягти наслідки ухвалення рішення протилежного змісту.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вказує, що вона не скористалася правом на проведення повторної експертизи, але не вказує якої саме - неспроможні.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення на її користь солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 вартості придбаних міжкімнатних дверей в сумі 7330,00 грн., пені у розмірі 173 940,90 гривень, стягнення з ОСОБА_5 1000 гривень за неякісний монтаж дверей та стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору купівлі-продажу міжкімнатних дверей «Варта» ПВХ ПГ 600, ПГ 700, ПГ 800 та ПГ №95 600, укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ,

Суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 23 грудня 2014 року по цивільній справі №265/3446/14-ц позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_3 , третя особа ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу придбаних у відповідача вище вказаних дверей. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 14 січня 2016 року провадження у справі закрито у зв`язку з набранням чинності рішення суду постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав(т.1 а.с.119, 120).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11.02.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, вище наведена ухвала суду про закриття провадження у справі скасована, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.(т.1 а.с.154, 155)

Підставами для скасування ухвали суду від 14 січня 2016 року про закриття провадження у справі стали ті обставини, що позивачем були заявлені інші позовні вимоги, крім того вимоги пред`являлися і до інших осіб.

Суд першої інстанції не визначився, які позовні вимоги стосувалися одно й того ж предмета позову, а які іншого, та відносно того, чи до одних і тих самих відповідачів вони пред`являлися.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи позивача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позову, позивачем не надано.

При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції врахувала позицію Верховного Суду викладену в постанові від 24.07.2019 у справі № 199/6062/15-ц.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу міжкімнатних дверей «Варта» ПВХ ПГ 600, ПГ 700, ПГ 800 та ПГ №95 600, укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу міжкімнатних дверей «Ватра» ПВХ пг 600, пг 700, пг 800 ТА пг №95 600, в цій частині провадження у справі закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

В.П. Принцевська