ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4834/20 Справа № 2-120/2010 Суддя у 1-й інстанції - Чумак Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа №2-120/2010

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв за довіреністю ОСОБА_4 . Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди закрито в зв`язку з укладенням мирової угоди.

13 березня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на зазначену ухвалу подала до суду апеляційної інстанції копію апеляційної скарги від 02 березня 2020 року з додатками, яка подана нею до суду першої інстанції 02 березня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2020 року витребувано з Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області справу № 2-120/2010.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року матеріали по апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року повернуто до Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-120/2010 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди на підставі рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2010 року, відповідно до якого провадження у справі закрито у зв`язку з укладенням мирової угоди.

Справа з Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду надійшла 28 квітня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року залишено без руху, у зв`язку з тим, що відповідачкою ОСОБА_1 пропущено процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року, а викладені у клопотання про поновлення строку причини є неповажними, у зв`язку з чим надано останній строк для звернення до суду з вмотивованим клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

На виконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року, відповідачкою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подано уточнену апеляційну скаргу на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року, із уточненим клопотанням про поновлення строку, яке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.13 ч. 1 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII, судові рішення, ухвалені судами першої інстранції до набрання чинності цією редакцією Кодеку, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами на судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до 15 грудня 2017 року, судом апеляційної інстанції перевіряється дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, строків на апеляційне оскарження встановлених ЦПК України, в редакції до набрання чинності Закону № 2147-VIII, тобто до 15 грудня 2017 року.

Апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки, згідно ст. 297 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або, якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, залишається без руху.

Згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

При цьому, представництво у цивільному процесі це правовідносини, в силу яких представник здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яка бере участь у справі з метою захисту її прав.

За змістом ст.ст. 38,44 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника, який може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має вчиняти ця особа.

Із системного аналізу та тлумачення положень статті 237 ЦК України та статей 38,44 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та виключно в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчинення самостійно. Представляючи інтереси особи, представник не вчиняє будь-які дії в своїх інтересах, та відповідно, жодні рішення суду не стосуються його особистих прав та обов`язків.

Не погодившись із ухвалою суду, відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , звернулась з апеляційною скаргою, яку подала 02.03.2020 року, тобто з пропуском процесуального строку встановленого ч.1 ст. 294 ЦПК України більш ніж на десять років.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , просила поновити пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги, з посиланням на те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні 05.02.2010 року не була присутня і не могла надавати фактично ніяких текстів мирових угод ні в усній, ні в письмовій формі. Зазначає, що без волевиявлення особи був здійснений правочин. Вказує, що ухвала буда прийнята в присутності «фейкового» адвоката, якому ОСОБА_1 не надавала повноважень укладати мирову угоду, довіреність якому ніколи не надавала.

Про існування оскаржуваної ухвали суду вона дізналась лише 25.02.2020 року, оскільки випадково знайшла у реєстрі сайту «Судова влада». ОСОБА_1 ухвалу не отримувала та не знала про її існування.

Проте, матеріали справи відновленого судового провадження містять ухвалу від 05 лютого 2010 року в якій зазначено, що в судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності та розписку її представника ОСОБА_4 про отримання копії ухвали суду від 05.02.2010 року про затвердження мирової угоди, датовану 26.03.2010 року.

Залишаючи апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року без руху та визнаючи неповажними причини для поновлення пропущеного процесуального строку, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, відповідно до положень ст. ст.26,38,44,76 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, відповідачка ОСОБА_1 скористалась своїм правом на участь у справі через представника ОСОБА_4 , який діяв від її імені та в її інтересах, та доказів на спростування зазначеного вона не надала.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з уточненим клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року, відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , зазначила, що копію ухвали вона отримала лише 27 лютого 2020 року, а отримання копії оскаржуваної ухвали представником ОСОБА_4 у 2010 році не має правового значення для справи, оскільки в матеріалах відновленого провадження відсутні докази того, що він є представником відповідачки ОСОБА_1 та в його розписці відсутні дані про те, яке саме рішення ним отримано. Крім того, зазначає, що суд зобов`язаний вручати копії судових рішень всім учасникам справи окремо, а їй така копія вручена не була, що є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Також, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду апеляційної інстанції із клопотанням про призупинення розгляду апеляційної скарги по справі за її апеляційною скаргою на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року до вирішення питання за її апеляційною скаргою на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди закрито в зв`язку з укладенням мирової угоди.

Разом з тим, нормами ЦПК України не наділено суд апеляційної інстанції правом вчиняти дії щодо «призупинення провадження» на стадії вирішення питання щодо дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, строків для оскарження судового рішення суду першої інстанції, та наявності або ж відсутності підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яка подана з порушенням процесуальних строків, визначених нормами ЦПК України для апеляційного оскарження судових рішень.

Наведені ж відповідачкою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , підстави не можна визнати поважними причинами пропуску пропущеного процесуального строку на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року, оскільки відповідачкою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , не наведено нових поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку, а вищезазначеним доводам суд надав оцінку та визнав їх неповажними.

Доводи відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про те, що отримання копії оскаржуваної ухвали представником ОСОБА_4 у 2010 році не має правового значення для справи, оскільки в матеріалах відновленого провадження відсутні докази того, що він є представником відповідачки ОСОБА_1 та в його розписці відсутні дані про те, яке саме рішення ним отримано, судом не приймаються, оскільки з оскаржуваної ухвали Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року слідує, що ОСОБА_4 приймав участь у судовому засіданні саме у якості представника відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 3-4).

Крім того, варто додатково зазначити й про те, що ОСОБА_1 у цивільній справі є відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди, тоді як за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, остання виступає у якості позивача, тобто особи, яка ініціювала судовий процес, звернувшись до суду з відповідними позовними вимогами.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, з 2010 року не вчиняла жодний дій щодо з`ясування стану розгляду зазначеної цивільної справи, до тверджень представника останньої ОСОБА_2 про те, що вона не знала про постановлення ухвали Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року та не отримувала копію цього судового рішення через свого представника ОСОБА_4 , суд відноситься критично.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, відповідачкою ОСОБА_1 пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції більш ніж на десять років та не наведено поважних та об`єктивних обставин, які перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за поданою апеляційною скаргою на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити відповідачці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , у відкритті апеляційного провадження по поданій ним апеляційній скарзі на ухвалу Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: