Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 409/2909/18
Провадження № 22-ц/810/356/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Гаврилюка В. К., Карташова О. Ю.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Третяк О. Г. 07.05.2019 року в смт Білокуракине

за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обгрунтував тим, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.04.2010 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.05.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки всіх видів доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час у позивача є інша сім`я та малолітня дитина, з якими він на момент винесення рішення не проживав.

Позивач проживає однією сім`єю разом з ОСОБА_8 , без реєстрації шлюбу, мають спільний бюджет та обов`язки щодо утримання спільної дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також з ними проживає дитина ОСОБА_8 від першого шлюбу, яка також знаходиться на їх утриманні.

Позивач працює в ДП АПК «УкрАгроСтар» на сезонних роботах і в зимовий період перебуває на обліку в Білокуракинському районному центрі зайнятості. Заробітна плата позивача за період з 29.03.2018 року по 17.12.2018 року становить 114961,58 грн, за рішеннями судів аліменти стягуються в розмірі 50% заробітної плати.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Також позивач просив відкликати виконавчі листи, видані Білокуракинським районним судом на підставі рішень суду від 26 квітня 2010 року та 23 травня 2016 року.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо зміни в матеріальному та сімейному стані як підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів відповідно до вимог частини першої статті 192 Сімейного кодексу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Максименко С. О., звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник вважає, що є правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судових рішень від 26.04.2010 року та 23.05.2016 року на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі ј усіх видів доходів на кожну дитину, оскільки підприємство, на якому він працює здійснює відрахування аліментів, які становлять 50 % його заробітку щомісячно. Також скаржник зазначив, що має іншу сім`ю, в якій у нього народився малолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також потребує його утримання. При розгляді справи 409/669/16 ц він не повідомляв про наявність у нього іншої дитини, тому судом ця обставина не була прийнята до уваги. Окрім того, він перебуває на обліку в Білокуракинському районному центрі зайнятості та отримує матеріальну допомогу, яка втричі менше ніж заробітна плата на сезонних роботах. За таких обставин скаржник вважає, що у нього змінився сімейний стан, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів та для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, надавши на неї відзив. У відзиві зазначила, що жодних порушень матеріального та процесуального права судом не було допущено. Доказів тому, що у позивача змінився сімейний та матеріальний стан останнім не надано. З наданих довідок про заробітну плату позивача вбачається, що його матеріальний стан значно зріс, натомість її матеріальний стан й відповідно стан її малолітніх дітей погіршився, оскільки вона втратила додатковий дохід від роботи за договором з ЦПХ. Стягуваний розмір аліментів на утримання їх спільних дітей не порушує встановлений законом допустимий розмір відрахувань. Окрім того з 2016 року по теперішній час жодних змін сімейного стану у позивача не відбулося, бо він мешкав та мешкає тим самим складом осіб, який був у нього з 2016 року, інших дітей за вказаний час у нього не народжувалося, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, будь-яких інших утриманців чи стягнень не має. Під час розгляду справи в Білокуракинському районному суді Луганської області в 2016 році цивільної справи про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач був присутній та надавав докази, та пояснення, у тому числі з приводу його сімейного стану. Отже, відповідачка вважає, що подання позову про зменшення розміру аліментів, є небажанням позивача сплачувати аліменти у визначеному судовими рішеннями розміру, а тому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_10 з 1/4 частки до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_11 з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у позивача змінився сімейний стан оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народився син ОСОБА_13 , якого позивач, як батько, зобов`язаний утримувати, а також піклуватися про його матеріальне становище. Крім того, ОСОБА_4 перебуває на обліку у районному центрі зайнятості та працює на сезонних роботах. А тому існують підстави для зменшення розміру аліментів, який визначений судовими рішеннями на утримання двох синів: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Для зменшення розміру аліментів достатня одна зміна однієї з обставин, визначених статтею 182 СК України.

Постановою Верховного суду від 15 квітня 2020 року за касаційною скаргою ОСОБА_3 постанову Луганського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що апеляційний суд прийняв нові докази у справі, зокрема довідку Білокуракинського РЦЗ від 10 червня 2019 року, які не були подані до суду першої інстанції, і не навів мотивів такого рішення, доводів позивача щодо неможливості подати їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 є передчасним.

Позивач- скаржник ОСОБА_4 , якого було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останнього не надходило. Від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі позивача-скаржника ОСОБА_4 та його представника, за участю відповідачки ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у достатній мірі відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно копії рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.04.2010 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця.

Згідно копії рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.05.2016 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Згідно з довідкою Просторівської сільської ради з позивачем мешкають його син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та пасинок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач має скрутне матеріальне положення, але розмір сплачуваних позивачем аліментів не перевищує 50 % його доходу.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції посилався на те, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів щодо зміни в матеріальному та сімейному стані позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів та у сукупності наведеного дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю, як заявленому безпідставно.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Колегією суддів, як і судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.04.2010 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.05.2016 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_4 є батьком малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Нещеретівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області 14.04.2014.

З довідки Просторівської сільської ради за вих. № 1753 від 18.12.2018 про склад сім`ї вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_8 , як співмешканкою, ОСОБА_16 - пасинком, ОСОБА_15 - сином (а.с. 14).

Заробітна плата позивача за період з 29.03.2018 року по 17.12.2018 року становить 114961,58 грн, утримано аліментів за вказаний період 22417,54 грн та 23206,52 грн (а.с. 15).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись у грудні 2018 року до суду першої інстанції з даною позовною заявою ОСОБА_4 як підставу для зменшення розміру аліментів на утримання дітей зазначив проживання однією сім`єю із ОСОБА_8 та утримання їх спільної дитини сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також те, що разом із ними проживає дитина співмешканки від першого шлюбу, яка також знаходиться на їх утриманні. Позивач також зазначив, що працює на сезонних роботах і в зимовий період перебуває на обліку у Білокуракинському РЦЗ. Аліменти на утримання двох дітей з нього стягуються у розмірі 50% його доходу. На підтвердження вказаних обставин надав суду свідоцтво про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12), довідку Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області від 18.12.2018 року № 1753 про склад сім`ї (а.с. 14), довідку від 19.12.2018 року № 227, видану ДП АПК «УкрАгроСтар» щодо розміру утриманих аліментів з заробітної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначив, що при розгляді справи 409/669/16-ц він не повідомляв суд про наявність ще однієї дитини від іншої жінки, а тому судом це не було взято до уваги, у зв`язку з чим і не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

Скаржник, посилаючись в апеляційній скарзі на зміну свого сімейного та матеріального стану, надав суду довідки Білокуракинського центру зайнятості від 10.06.2019 року № 121619317 та № 121619316, з яких вбачається, що останній зареєстрований як безробітний в Білокуракинському РЦЗ з 25 квітня 2019 року по теперішній час, його дохід з 25.04.2019 року по 31.05.2019 року становить 0 грн 0 коп., дохід з 19.12.2018 року по 19.03.2019 року становить 20407,97 грн, участь у громадських роботах та інших роботах тимчасового характеру з 16.05.2019 року по 31.05.2019 року та з 21.02.2019 року по 15.03.2019 року (а.с. 81, 82).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не приймає довідки Білокуракинського центру зайнятості № 121619317 та № 121619316 від 10.06.2019,як належний та допустимий доказ зміни сімейного та матеріального стану ОСОБА_4 , оскільки останні не були подані до суду першої інстанції при зверненні з позовною заявою, а позивач не навів доводів щодо неможливості подати їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На підставі зазначеного, колегія суддів враховуючи, що позивачем не було надано належних доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, вважає, що висновок суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог є правильним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_4 , через свого представника ОСОБА_2 , за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для висновку щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Процесуальний строк касаційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повну постанову складено 16 червня 2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді В. К. Гаврилюк

О. Ю. Карташов