Справа № 953/6130/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Якуші Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Коваль А.О.,
Учасники справи:
представник позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаком» до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо- транспортної пригоди,-
Директор ТОВ «Мегаком» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Мегаком» матеріальні збитки в розмірі 19 321,62 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2020 позовну заяву призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача ТОВ «Мегаком», яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у передбачений ЦПК України строк відзив на позовну заяву не надав, в судовому засіданні під час надання своїх пояснень спочатку визнав позовні вимоги частково, а саме у розмірі суми франшизи 2000 грн., потім змінив свою позицію та погодився із вимогами позивача у повному обсязі. При цьому, відповідач не заперечував, що дійсно за його участі сталося дорожньо-транспортна пригода, в якій постраждав автомобіль позивача.
Представник третьої особи ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не надав.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також з огляду на визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вказаною постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 352,40 грн. на користь держави. Постанова набрала законної сили 28.12.2018 року.
Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Також судом встановлено, в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Mazda 3 IPM д.н.з НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Мегаком» на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 161908 від 18.02.2009 року.
Автомобіль відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ4127843 від 25.03.2018 р.
Відповідно дост.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.
Для оцінки розміру матеріальних збитків ТОВ «Мегаком» звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , з яким було укладено договір №564/18 про надання послуг по авто товарознавчому дослідженню від 30.11.2018 року.
Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №71 С від 25.01.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mazda 3 IPM д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , 2008 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 19.11.2018 року складає 60 060,39 грн. з урахуванням ПДВ на нові складові, які підлягають заміні під час ремонту.
Відповідно до ремонтної калькуляції №71 С/2018 фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 3 IPM д.н.з НОМЕР_1 , складає 107 824,47 грн.
02 квітня 2019 року позивач звернуся до ПрАТ «Харківська муніципальна СК» з заявою про виплату страхового відшкодування. У вказаній заяві позивач просив перерахувати суму в розмірі 107 824,47 грн. на реквізити СТО ФОП ОСОБА_4
16.05.2019 року страховик ПрАТ «Харківська муніципальна СК» перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 52 528,38 грн., згідно платіжного доручення №1908 від 16.05.2019 року, що було вирахувано виходячи з вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості нових складових, що підлягають заміні під час ремонту без урахування ПДВ та враховуючи коефіцієнт фізичного зносу - 0,59, без суми франшизи 2000 грн.
З метою проведення ремонту пошкодженого автомобіля Mazda 3 IPM д.н.з НОМЕР_1 , позивач звернувся до СТО- ФОП ОСОБА_4 та ремонт автомобілю було завершено 05 вересня 2019 року.
03 квітня 2020 року позивачем ТОВ «Мегаком» було здійснено доплату ФОП ОСОБА_4 за виконаний ремонт автомобіля Mazda 3 IPM д.н.з НОМЕР_1 згідно акта №05/09 від 05.09.2019 року в розмірі 17 321,62 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач поніс витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2919 від 03.12.2018 року та актом прийому передачі виконаних робіт від 25.01.2019 року.
Жодних доказів, які б звільняли відповідача від обов`язку відшкодування заданої майнової шкоди, судом не встановлено.
Також, судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі.
На переконання суду визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Так, дійсно, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно зі статтями 1, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, та документом суворого обліку.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон у статті 3 визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За змістом вказаного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Так, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 як водія транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Харківська муніципальна страхова компанія») відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ4127843 від 25.03.2018 р., франшиза відповідно до полісу складає 2000 грн.
Розмір, сплачений ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», що є страховою виплатою, був вирахуваний виходячи з вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості нових складових, що підлягають заміні під час ремонту без урахування ПДВ та враховуючи коефіцієнт фізичного зносу - 0,59, без суми франшизи 2000 грн.
Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином, позивач звернувся до суду та заявляє вимоги щодо стягнення фактичної різниці завданої шкоди саме з відповідача в розмірі 15 321,62 грн., а також франшизи в розмірі 2000 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 2000 грн.
Розмір вимог позивача доведені матеріалами справи, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків у загальному розмірі 19 321,62 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2102,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаком»- задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
Повний текст судового рішення складено 16.06.2020 року.
Суддя: