Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 170/577/17

провадження № 61-17114св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка підписана представником Микуликом Василем Миколайовичем, на рішення Шацького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року в складі судді: Сушик Н. В., та постанову апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2018 року в складі колегії суддів: Русинчука М. М., Федонюк С. Ю., Матвійчук Л. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк» про припинення договору іпотеки та виключення записів з державного реєстру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 травня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 09.01/005/08-С.

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 щодо повернення кредитних коштів, відсотків та інших платежів згідно вказаного договору, між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» 26 травня 2008 року було укладено іпотечний договір № 09.01/005/101/08-С. Предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

23 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору № 09.01/005/08-С, відповідно до умов якого банк звільняє ОСОБА_2 від його обов`язку щодо повернення частини грошових коштів на загальну суму 45 468,25 грн.

Вказує на те, що 22 травня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» повернув їй оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, однак, з ухвали Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2016 року позивач дізналася про заміну стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2012 року за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що в державному реєстрі міститься запис про обтяження належної їй земельної ділянки за вищезазначеною адресою, іпотекою та забороною на користь ПАТ «Дельта Банк».

У серпні 2017 року позивач зверталась до відповідача із заявою про зняття (припинення) іпотеки та заборони на належне їй нерухоме майно, проте відповіді від банку не отримала.

ОСОБА_1 просила:

визнати припиненим договір іпотеки № 09.01/005/101/08-С від 26 травня 2008 року;

виключити з державного реєстру записи про обтяження іпотекою земельної ділянки площею 0,077 га, кадастровий номер :03:016:0765, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна та виключити з державного реєстру запис про заборону на нерухоме майно на об`єкт обтяження: земельну ділянку, що розташована за вказаною адресою.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому стало відомо, що ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2016 року у справі № 2-145/11/0317 замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2012 року за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до додаткового договору від 23 травня 2013 року до кредитного договору № 09.01/005/08-С усі всі його зобов`язання перед банком припинились, тому вважає, що ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимагати фактично припиненого зобов`язання за кредитним та забезпечувальним договорами.

ОСОБА_2 просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги, укладений 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитним та забезпечувальним договорами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Договір іпотеки № 09.01/005/101/08-С від 26 травня 2008 року, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 визнано припиненим.

Виключено з Державного реєстру записи про обтяження іпотекою земельної ділянки площею 0,077 га, кадастровий номер :03:016:0765, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна та виключити з Державного реєстру запис про заборону на нерухоме майно на об`єкт обтяження: земельну ділянку площею 0,077 га, кадастровий номер :03:016:0765, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині права вимагати ПАТ «Дельта Банк» від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором № 09.01/005/08-С від 26 травня 2008 року та іпотечним договором № 09/01/005/101/08-С від 26 травня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що 22 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору № 09.01/005/08-С з усіма дійсними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк здійснює звільнення (прощення боргу) позичальника від його обов`язку щодо повернення частини грошових коштів на загальну суму 45 468,25 грн. У пункті 2 цього договору передбачено, що з моменту його підписання всі зобов`язання згідно кредитного договору вважаються виконаними. Тому внаслідок укладення додаткового договору від 22 травня 2013 року і з моменту його підписання всі зобов`язання згідно кредитного договору № 09.01/005/08-С від 26 травня 2008 року вважаються виконаними, а основне зобов`язання ОСОБА_2 перед банком припинено. Оскільки основне зобов`язання припинено, тому на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється й іпотека як забезпечувальне зобов`язання. Оскільки договір іпотеки припинено це є підставою для виключення з державного реєстру записів про обтяження іпотекою земельної ділянки площею 0,077 га, кадастровий номер :03:016:0765, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зняття заборони відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна та виключення з державного реєстру запису про заборону на вказане нерухоме майно як на об`єкт обтяження.

Оскільки договір про відступлення прав вимоги укладений щодо неіснуючої (недійсної) вимоги первісного кредитора, то такий договір суперечить статті 514 ЦК України і підлягає визнанню недійсним, що відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17.

Аргументи учасників справи

У квітні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» через представника Микулика В. М. подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором, тоді як згідно наданої банком довідки від 29 вересня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить 70 809,73 грн. У зв`язку із цим відсутні підстави для припинення іпотечного договору та виключення з державного реєстру записів про обтяження іпотекою земельної ділянки, зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення з державного реєстру запису про заборону на нерухоме майно на об`єкт обтяження. Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, тому відсутні підстави для припинення іпотеки, що відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16. Оскільки зобов`язання за кредитним договором не припинилося, то відсутні підстав для визнання недійсним договору відступлення прав вимоги.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі; у задоволенні клопотання ПАТ «Дельта Банк» про зупинення виконання рішення Шацького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Волинської області від 6 березня 2018 року відмовлено.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 26 травня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 09.01/005/08-С, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 92 600 грн строком до 25 травня 2023 року.

Для забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань з повернення кредитних коштів, відсотків та інших платежів згідно зазначеного кредитного договору, між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 26 травня 2008 року було укладено іпотечний договір № 09.01/005/101/08-С, предметом якого є земельна ділянка площею 0,077 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 08 листопада 2012 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 26 травня 2008 року.

22 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору № 09.01/005/08-С з усіма дійсними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк здійснює звільнення (прощення боргу) позичальника від його обов`язку щодо повернення частини грошових коштів на загальну суму 45 468,25 грн. У пункті 2 цього договору передбачено, що з моменту його підписання всі зобов`язання згідно кредитного договору вважаються виконаними.

Згідно дублікатів заяв на переказ готівки № 92_18 та 92_19 від 22 травня 2013 року, наданих ОСОБА_2 ПАТ «Кредитпромбанк», встановлено, що ОСОБА_2 внесено на користь ПАТ «Кредитпромбанк» кошти в розмірі 106 015,30 грн як погашення по кредитному договору № 09.01/005/08-С від 26 травня 2008 року та 3 121,04 грн на відшкодування судових витрат.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, зокрема внаслідок укладення якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати замість ПАТ «Кредитпромбанк» від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитним та забезпечувальним договорами від 26 травня 2008 року. Згідно витягу з додатку до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Кредитпромбанку на користь Дельта Банку від 26 червня 2013 року, за номером кредитного договору № 09.01/005/08-С, укладеного 23 лютого 2010 року, числиться боржник ОСОБА_2 , загальний розмір грошового зобов`язання - 92 837 грн. Фактичний розмір заборгованості станом на 21 травня 2013 року становить: строкова заборгованість за тілом - 0,00; прострочена заборгованість за тілом - 0,00; нараховані несплачені строкові відсотки - 0,00; нараховані несплачені прострочені відсотки - 0,00. Фактичний розмір невиконаного зобов`язання - 0,00.

Згідно наданої представником ПАТ «Кредитпромбанк» належним чином завіреної копії додатку до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року судом встановлено, що в ньому двічі зазначений позичальником ОСОБА_2 , № договору 09.01/005/08-С, з датою кредитного договору 26 травня 2008 року за яким його заборгованість становить: основна погашена сума кредиту - 0,00; сума нарахованих, але не сплачених процентів - 45 324,73 грн, а також з датою договору 23 лютого 2010 року, за яким, його заборгованість становить: основна погашена сума кредиту - 0,00; сума нарахованих, але не сплачених процентів - 0,00.

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно частини першої статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 645/10106/14-ц (провадження № 61-17704св18) зазначено: «вимоги банку про повернення прощеного боргу є необґрунтованими, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» зобов`язання відповідача за кредитним договором припинилися внаслідок прощення боргу первісним кредитором. Доводи касаційної скарги про те, що у додатковому договорі № 9 не зазначено, що кредитний договір є виконаним у повному обсязі, оскільки позичальнику прощено частину боргу у розмірі 86 500,28 грн, а не весь борг, не заслуговують на увагу, оскільки додатковим договором передбачено, що зобов`язання припиняються з моменту прощення боргу та позичальник вільний від його виконання. Позивачем не надано належних та допустимих доказів існування боргу відповідача у зазначеній сумі, за яким право вимоги перейшло до позивача, що є його процесуальним обов`язком».

Встановивши, що внаслідок укладення додаткового договору від 22 травня 2013 року і з моменту його підписання всі зобов`язання згідно кредитного договору № 09.01/005/08-С від 26 травня 2008 року вважаються виконаними, суди зробили обґрунтований висновок, що основне зобов`язання ОСОБА_2 перед банком припинено. А оскільки основне зобов`язання припинено, тому на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється і іпотека як забезпечувальне зобов`язання. Оскільки договір іпотеки № 09.01/005/101/08-С від 26 травня 2008 року, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 є припиненим, то правильним є висновок судів про виключення з державного реєстру записів про обтяження іпотекою земельної ділянки площею 0,077 га, кадастровий номер :03:016:0765, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зняття заборони відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна та виключення з державного реєстру запису про заборону на вказане нерухоме майно як на об`єкт обтяження.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17 зазначено, що: «відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору».

У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи щодо наявності договірних відносин між ТОВ м`ясокомбінат «Ювілейний» та ФОП ОСОБА_3, здійснення поставок товару товариством на користь фізичної особи-підприємця, відсутність заборгованості товариства перед фізичною особою-підприємцем згідно проведеної сторонами звірки розрахунків станом на 26 лютого 2016 року, зарахування коштів, які надійшли від ФОП ОСОБА_3, зокрема, за платіжним дорученням № 3321 від 12 червня 2012 року на суму 9 000 гривень, на рахунок ТОВ м`ясокомбінат «Ювілейний» як оплата поставленого товару, та недоведеності позивачем за первісним позовом, що кошти перераховані ФОП ОСОБА_3 на користь товариства за вказаним платіжним дорученням помилково, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у первісного кредитора ФОП ОСОБА_3 права вимоги, що стало предметом договору від 14 травня 2013 року про його відступлення новому кредитору ОСОБА_1. Зважаючи на вказане, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, а саме, що договір про відступлення права вимоги суперечить статтям 512, 514 ЦК України, що відповідно до положень частини першої статті 203 ЦК та частин першої та третьої статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним».

Встановивши, що договір про відступлення прав вимоги укладений щодо неіснуючої (недійсної) вимоги первісного кредитора, суди зробили правильний висновок, що такий договір суперечить статті 514 ЦК України і підлягає визнанню недійсним в частині права вимагати ПАТ «Дельта Банк» від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконання зобов`язань за кредитним договором № 09.01/005/08-С від 26 травня 2008 року та іпотечним договором № 09/01/005/101/08-С від 26 травня 2008 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржені рішення залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яка підписана представником Микуликом Василем Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков