Справа № 405/1725/20
Провадження № 6/405/48/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Урсаленко Ю.В. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язання, покладеного на нього за виконавчим документом виконавчим листом №369/14262/18 від 18.06.2019 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені кошти за виконання договору про надання послуг в розмірі 22 000 грн. 00 коп., три процента річних у розмірі 635 грн. 78 коп., інфляційні збитки у розмірі 3 232 грн. 40 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 3 000 грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження №59861322 з виконання зазначеного вище виконавчого листа, боржником за яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за яким 27.08.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якій зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Разом з тим, рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення боржником не здійснено. В свою чергу, з метою виконання рішення суду державним виконавцем здійснено ряд заходів примусового виконання рішення та встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити державного виконавця, майно, належне боржнику на праві власності, - відсутнє; згідно з довідками УПФУ та КОДПІ боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банках та фінансових установах не має, також не має зареєстрованого за ним транспорту.

З огляду на зазначене, державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, на підставі чого є визначені Законом підстави для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання останнім зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням про стягнення коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного виконавця).

При цьому, судом відзначається, що державний виконавець Урсаленко Ю.В. судом повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду подання, в попереднє судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 31.03.2020 року за вх.№2057, в якій просила провести розгляд подання без її участі в судовому засіданні. Подання підтримала. Просила його задовольнити.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця Урсаленко Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, - слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу F 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року,затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року F 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», встановлено, що подання має обов`язково містити обґрунтування наявності фактів ухилення боржника фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

З матеріалів виконавчого провадження, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №59861322 з виконання виконавчого листа № 369/14262/18 від 18.06.2019 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені кошти за виконання договору про надання послуг в розмірі 22000, 00 грн., три процента річних у розмірі 635,78 грн., інфляційні збитки у розмірі 3 232,40 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 3000,00 грн.та судового збору в розмірі 704,80 грн. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2019 року).

З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 державним виконавцем направлено запити в державні органи, та відповідно до отриманої інформації боржник ОСОБА_1 не має зареєстрованого права власності на транспортні засоби (за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 11.11.2019 року); а так само не має зареєстрованого права власності на нерухоме майна ( інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2019 року).

Крім того, постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 11.11.2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 32 830, 27 грн.

За інформацією Управління ДМС України в Кіровоградській області від 26.11.2019 року №3501.3-7143/35.2-19 станом на 25.11.2019 року за наявними обліками УДМС України в Кіровоградській області громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 02.07.2010 року був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , орган видачі 8099. 09.11.2018 року був документований другим паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , орган видачі 5316.

Крім того, згідно з даними виконавчого документу місце проживання боржника ОСОБА_1 значиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з актом державного виконавця Урсаленко Ю.В. від 17.02.2020 року виходом за зазначеною адресою встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає.

Будь-яких інших матеріалів до подання державним виконавцем не надано.

В свою чергу, розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим суб`єктом звернення доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ч.ч. 3,4 ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від виконання зобов`язань за рішенням суду, поки не буде доведено протилежне в порядку ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного (приватного) виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи боржника за виконавчим провадженням за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України державний виконавець посилається на те, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 не виконує покладених на нього зобов`язань за судовим рішенням та не вживає заходів, спрямованих на виконання зобов`язань, що в сукупності свідчить про ухилення останнього від виконання зобов`язання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків, як і не доведено наявності у боржника майна або джерел доходу, за рахунок яких останній мав би можливість виконати зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу в підтвердження виконання зазначених вище вимог Закону, що викликає у суду обґрунтований сумнів в обізнаності боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 про початок примусового виконання судового рішення, яким на останнього покладено відповідні зобов`язання.

Крім того, суд наголошує на тому, що для застосування обмеження у праві виїзду за межі України необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього зобов`язань.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобов`язань і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобов`язань, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Урсаленко Юлії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язання, покладеного на нього за виконавчим документом виконавчим листом №369/14262/18 від 18.06.2019 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені кошти за виконання договору про надання послуг в розмірі 22 000 грн. 00 коп., три процента річних у розмірі 635 грн. 78 коп., інфляційні збитки у розмірі 3 232 грн. 40 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 3 000 грн. 00 коп., а також судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова