Справа № 180/555/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - Хомченко С.І.,

при секретарі - Меньшикової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з батька на користь матері,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Марганецького міського суду від 27.02.2013 року був розірваний. У шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Марганецького міського суду було стягнуто аліменти з нього, ОСОБА_1 на утримання дитини. Рішенням виконкому Марганецької міської ради від 11.12.2019 року він отримав дозвіл на побачення з донькою з четверга по вечір суботи. Вважає, що дитина цей час фактично проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні в цей період. Вважає, що аліменти на утримання малолітньої дитини з батька використовуються матір`ю на власний розсуд, витрачає аліменти без урахування потреб дитини. Просить суд звільнити його від аліментів на утримання малолітньої дитини присуджених рішенням Марганецького міського суду від 10.11.2011 року. Звільнити його від боргу за аліментами на утримання малолітньої дитини обчислених з нього за розрахунком державного виконавця у виконавчому провадженні №30450750 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки. 30.09.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, просить відмовити оскільки вважає, що цей позов покликаний не на захист дитини, а грунтується виключно на амбіціях та майнових інтересах позивача, та спрямований на ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання дитини та безпідставне звільнення від сплати заборгованості.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що з 01.11.2008 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано 27.02.2013 року, про що свідчить копія рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області (а.с.8).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2011 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки всіх видів прибутку до повноліття дитини (а.с.6-7).

Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради від 11.12.2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл на побачення з малолітньої донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у четверг батько забирає зі школи доньку, а в суботу ввечері повертає матері (а.с.9).

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 13.21-34 від 06.11.2019 року виданого державним виконавцем Марганецького міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_6 . заборгованість по аліментним платежам з 01.11.2016 року по 01.10.2019 рік складає 3841,51 грн. разом із боргом 16617,53 грн., яка не була стягнена бухгалтерією за час працевлаштування боржника борг складає 20459,04 грн. (а.с.11).

04.03.2020 року за № Ч-43 листом виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні контролю за цільовим витрачанням аліментів на утримання дитини у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів. Щодо визначення місця проживання дитини комісія дійшла висновку, малолітня ОСОБА_5 мешкає разом з матір`ю. Згідно рішення виконкому від 11.12.2019 року визначені часи побачення. Тиждень проживання дитини поділений навпіл між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому керуючись інтересами дитини, її особистою думкою, комісія не знайшла підстав для визначення місця проживання з ОСОБА_1 дитини, залишивши затверджений графік (а.с.10).

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 2 статті 188 Сімейного кодексу України, зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

З наданих позивачем документів вбачається, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_2 на яку він сплачує аліменти, батько дитини, ОСОБА_1 , згідно рішення виконкому Марганецької міської ради з четверга по суботу бачиться з дитиною, в цей період дитина знаходиться на його утриманні. Твердження позивача, що матір дитини ОСОБА_2 витрачає аліменти на власний розсуд без врахування прав та інтересів дитини не знайшли свого підтвердження.

Крім того, позивач ОСОБА_1 має значну заборгованість по аліментним платежам в сумі 20459,04 грн.

Надаючи оцінку встановленим судом обставинам з урахуванням відповідних норм права, суд зазначає, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків чи інший законний представник, з яким проживає дитина.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили, що він має право на звільнення його від заборгованості по аліментним платежам, а також звільнення його від аліментів на утримання доньки на користь матері дитини.

З урахуванням наведеного, а насамперед враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, не є значним та непомірним або таким, що становить позивача у тяжке матеріальне становище. Натомість обставини, наведені ним у якості підстав припинення стягнення аліментів, не відповідають вимогам матеріального закону та не свідчать про необхідність припинення стягнення оспорюваних аліментів з позивача, а також звільнення його від заборгованості по аліментним платежам.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позову, що є підставою для відмови у його задоволенні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.141, 161, 179-184, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з батька на користь матері- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко