СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа№ 586/18/20
Номер провадження по справі 2-о/586/8/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м.Середина-Буда

Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Темірова Ч.М.,

за участю секретаря судового засідання Спиридонова А.А.,

учасників справи:

заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи Степаненко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Середина-Буда цивільну справу №586/18/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Середино-Будський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Сумській області,-

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року.
Свої вимоги заявник обгрунтовує тим, що 08.02.1973 він народився у с. Нова Погощь Суземського району Брянської області РСФСР. У 1989 році він разом із родиною переїхав на постійне місце мешкання до м.Шостка Сумської області, де з 25.11.1989 по 23.05.1995 був зареєстрований та мешкав, отримав середню освіту; з 06.07.1991 по 15.05.1993 проходив строкову військову службу в Україні, після закінчення якої продовжив проживати на території України, де здіснював трудову діяльність. При зверненні до Середино-Будського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою про отримання паспорта громадянина України, йому усно було відмовлено та роз`яснено, що йому необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року та рекомендовано звернутися до суду.
Заявник змушений звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання на території України до 24.08.1991. Встановлення цього факту необхідно йому для оформлення набуття громадянства України, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України.
Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві.
Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив такі обставини.
Заявник ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави, має посвідку на постійне проживання в Україні, бажає набути громадянство України за територіальним походженням, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України в певний час.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Нова Погощь Суземського району Брянської області РСФСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Н-Погощєнською с/радою Суземського району Брянської області 26.10.1989 /а.с.9/.
Згідно з копією довідки про реєстрацію та склад сім`ї, виданою житлово-комунальним відділом КП «Шосткинський казенний завод «Імпульс» від 07.09.2017, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований з 25.11.1989 по 23.05.1995 за адресою АДРЕСА_1 /а.с.15/.
Копією картки прописки форми А підтверджено, що ОСОБА_1 отримував паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Шосткинським ГРВВС 26.11.1989, адреса місця проживання АДРЕСА_1 /а.с.16/.
Згідно з копією свідоцтва про неповну середню освіту серії НОМЕР_3 , виданого 14.06.1988, ОСОБА_1 навчався у середній школі №8 м. Шостка Сумської області, яку закінчив у 1988 році /а.с.10/.
Відповідно до копії диплома серії НОМЕР_4 , виданого 27.06.1991, ОСОБА_1 01.09.1988 вступив у СПТУ-19 в м.Шостка Сумської області та 26.06.1991 закінчив повний курс з одержанням середньої освіти за професією електрозварювальник /а.с.11/.
Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого 04.07.1991 Шосткинським міським військовим комісаріатом Сумської області, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 06.07.1991 до 15.05.1993 /а.с.12/.
Також листом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.02.2020 №4/171 підтверджено, що ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу Шосткинським ОМВК 07.07.1991, звільнений в запас 15.05.1993 /а.с.28/.
Копією трудової книжки серії НОМЕР_6 підтверджено, що ОСОБА_1 після проходження військової служби у лавах Радянської Армії прийнятий 10.01.1994 газоелектрозварювальником /а.с.13/.
Особу ОСОБА_1 встановлено за копією посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_7 , виданої 06.04.2006 УМВС України в Сумській області на підставі Закону України «Про імміграцію», місце прописки с. Рожковичі Середино-Будського району Сумської області /а.с.7/.
Факт реєстрації заявника підтверджено також довідкою Рожковицької сільської ради Середино-Будського району Сумської області від 03.01.2020 №18, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_2 /а.с.18/.
Відповідно до копій листа Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України від 28.09.2017 №20-12/67 та листа відділу громадянства Управління консульського забезпечення Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України від 08.12.2017 №71/ВГ/19-091-1727 інформація про звернення ОСОБА_1 з клопотанням про вихід з громадянства України відсутня /а.с.19, 20/.
Крім сукупності вищевказаних письмових доказів факт постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 підтвердив також допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що зі шкільних часів товаришував із ОСОБА_1 , вони мешкали по сусідству у м.Шостка Сумської області, підтримували спілкування й у той час, як ОСОБА_1 навчався у Шосткинському СПТУ-19 та почав проходити строкову військову службу влітку 1991 року, свідок також був присутній під час присяги ОСОБА_1 у військовій частині під м.Харків.
Реалізація права заявника набути громадянство України за територіальним походженням залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом до 24.08.1991, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-IIІ і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

З п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі Порядку), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.
Факт проживання заявника на території України до 24.08.1991 підтверджується дослідженими у справі доказами. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані та підлягають задоволенню, тому суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією Українивідповідно до Закону України «Про правонаступництво України».
Керуючисьст.ст. 12, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Нова Погощь Суземського району Брянської області РСФСР, до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Середино-Будський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: суддя Ч.М.Теміров