Провадження №/п 2/317/597/2020
Справа № 317/1033/20
01.06.2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі Коваль В.В.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та просив зняти арешт та заборону на відчуження всього майна ОСОБА_1 накладену на підставі постанови серії НОМЕР_1 про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження від 25.04.2004 р. Комунарського відділу державної виконавчої служби у ЗМУЮ державного виконавця Трифанової Т.В., об`єкт обтяження все майно.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що Вироком Запорізького районного суду Запорізької області він був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, та йому було призначене покарання у вигляді 6 міс. позбавлення волі з стягненням на користь потерпілої ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 2540 грн.
25.04.2004 року на все його майно було накладено арешт на підставі постанови серії НОМЕР_1 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2004 року Комунарського відділ державної виконавчої служби у ЗМУЮ державного виконавця Трифанової Т.В., об`єкт обтяження все майно.
Він звертався до відповідача, але на прийомі йому було рекомендовано звернутися до суду, так як виконавче провадження відсутнє, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, тому арешт знято не буде.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дані про арешти відсутні, але нотаріус відмовляє у вчиненні будь - яких правочинів, пояснюючи це наявністю у Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі архівного запису про арешт майна та надали копію постанови від 25.04.2004 року.
Вважає, що вказані в позові обставини безпосередньо порушують право власності позивача та чинять перешкоди у його реалізації. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені в позові вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач - Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання явку представника не забезпечив. Заяв та відзив до суду не було надано, тому суд вважає, що відповідач скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Вислухавши пояснення особи, яка брала участь в судовому розгляді, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 23.03.2004 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 2540 грн.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії НОМЕР_2 804182, яка знята з оригіналу серії НОМЕР_1 державним виконавцем Державної виконавчої служби Комунарського району Трифановою Т.В. на виконання рішення Запорізького місцевого суду накладено арешт на майно та оголошено заборону відчуження майна ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.04.2020 р. № 206261918, відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 - відсутні.

У відповідності до статті 15 ЦК України, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд зазначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Питання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих судом, вирішується за правилами ст. 158 ЦПК України, тобто шляхом звернення до суду, який забезпечив позов, з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, суд враховує те, що матеріали справи не містять доказів того, що на час звернення до суду на майно позивача ОСОБА_1 дійсно накладено будь який арешт, а тим більше арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії НОМЕР_1 .

При відсутності вказаних доказів суд позбавлений можливості встановити чи існували підстави у державних виконавців для зняття арешту з майна боржника, оскільки у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), а в іншому випадку стягувач в будь-який час має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконане боржником.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Також у п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Тобто, виходячи з системного аналізу п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» боржник не може пред`являти такий позов та законом для нього встановлений інший порядок вирішення вказаного питання.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Крім того суд вбачає, що позивачем пред`явлено позовні вимоги до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який є неналежним відповідачем у даній категорії справ.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Таким чином, належним відповідачами у даній справі є особи, в інтересах яких накладено арешт на майно, а орган державної виконавчої служби залучається до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог, тому позов про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження пред`явлений до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12 - 19, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Згідно положень ст. 273 ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України

Повний текст рішення буде виготовлено 11.06.2020 р.

Суддя І.Б. Громова