Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/4232/18

провадження № 61-4316 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

третя особа - Національний банк України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року у складі судді Науменка А. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 04 вересня 2008 року між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США, за умовами якого ним були внесені на депозитний рахунок, відкритий у банку, грошові кошти у розмірі 525 000,00 доларів США, строком на 3 роки, до 04 вересня 2011 року, зі сплатою на його користь 11 % річних щомісячно.

Умовами вищевказаного договору було визначено, що після закінчення терміну депозиту, він продовжує зберігатися на рахунку до моменту отримання ним суми депозиту.

10 жовтня 2008 року він звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення вкладу, 23 жовтня 2008 року банк листом повідомив його про неможливість повернення коштів. Вищевказаними протиправними діями банку порушено його права, оскільки грошові кошти не повернуто.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив судстягнути з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» грошові кошти у розмірі 525 000 доларів США, які були надані в управління за договором банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США; нараховані відсотки за вищевказаним договором у розмірі 173 250 доларів США; пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 5 811 113,90 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату виконання рішення суду; 3 % річних за прострочення та порушення зобов`язань за зазначеним договором у розмірі 47 819,55 доларів США - у гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату виконання рішення суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 7 722 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що висновком судово-почеркознавчої експертизи від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01 встановлено, що підписи на усіх документах, а саме наданих банком ордерах і заявах про видачу готівки, які були предметом дослідження, виконано саме ОСОБА_1 , тобто кошти ним отримані. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що він не отримував коштів з депозитного рахунку банку. 04 вересня 2011 року закінчився строк дії депозиту та 04 жовтня 2011 року був закритий депозитний рахунок з поверненням залишку коштів позивачу, що підтверджується випискою операцій по рахунку. ОСОБА_1 не надано ощадну (вкладну) книжку, яка мала підтвердити неповернення йому банком депозиту.

Ордери на списання/зарахування коштів з рахунку/на рахунки позивача, які відповідач надав в якості підтвердження списання/зарахування коштів з депозитного рахунку ОСОБА_1 , оформлені відповідно до положень закону.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що доводи позивача про те, що він грошові кошти за спірним договором не отримував, не підписував заяви про видачу готівки, які є підробленими, оскільки у дати видачі цих документів він перебував за кордоном, є безпідставними. З копії наданої позивачем сторінки із закордонного паспорту не вбачається, що це є сторінка паспорту саме ОСОБА_1 , а із проставлених штампів віз неможливо зробити висновки, що особа, якій належав цей паспорт, з 01 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2008 року та у період з 27 грудня 2008 року по 10 січня 2009 року перебувала за межами території України. Позивач підтвердив, що оригінал цього паспорту у нього відсутній.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27 червня 2018 року інформацію щодо перетину позивачем державного кордону України з 17 вересня 2008 року по 05 жовтня 2011 роки надати неможливо, оскільки інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом 5 років.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01 встановлено, що підписи на усіх документах, а саме наданих банком ордерах і заявах про видачу готівки, які були предметом дослідження, виконано саме ОСОБА_1 . Підписанням позивачем ордерів на списання коштів з рахунку, заяв на видачу готівки підтверджено, що залишок на його банківських рахунках є правильним, тобто йому було відомо у тому числі про зняття коштів у розмірі 36 000 доларів США, 185 000 доларів США. Строк дії банківського рахунку закінчився 04 вересня 2011 року, а 04 жовтня 2011 року був закритий депозитний рахунок з поверненням залишку коштів позивачу. Факт повернення відповідачем позивачу спірних грошових коштів підтверджено належними і допустимими доказами, які надані банком.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 522/4232/18 з Приморського районного суду м. Одеси.

У квітні 2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із відставкою судді, справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач грошових коштів від відповідача за договором банківського вкладу від 04 вересня 2008 року не отримував, документи не підписував, заяви про видачу готівки є підробленими, так як на дату їх підписання він знаходимся за межами території України, що підтверджується копією сторінок з закордонного паспорту. Висновок судово-почеркознавчої експертизи від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01 не є належним доказом, оскільки містить чисельні недоліки.

Судами застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц, провадження № 61-33362 св 18; від 18 грудня 2019 року у справі № 689/1754/16-ц, провадження № 61-1798 св 18; від 22 січня 2020 року у справі № 201/13251/17, провадження № 61-26161 св 18.

Доводи особи, яка подала відзив

У квітні 2020 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Банком належними та допустимими доказами підтверджено факт повернення позивачу усіх грошових коштів за договором банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір № НОМЕР_1 банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США, за умовами якого ОСОБА_1 були внесені на депозитний рахунок, відкритий у банку, грошові кошти у розмірі 525 000,00 доларів США, строком на 3 роки, до 04 вересня 2011 року, зі сплатою на його користь 11 % річних щомісячно.

При укладенні вищевказаного договору банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США, позивач отримав ощадну (вкладну) книжку, про що свідчить його підпис на повідомленні наступному контролю по рахунку від 04 вересня 2008 року № НОМЕР_1, що ОСОБА_1 не заперечувалося.

Умовами вищевказаного договору було визначено, що після закінчення терміну депозиту, він продовжує зберігатися на рахунку до моменту отримання ним суми депозиту.

З 17 вересня 2008 року по 07 жовтня 2008 року ОСОБА_1 було достроково знято кошти з вищевказаного рахунку:

17 вересня 2008 року - 20 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 / -38 V 15 та заявою на видачу готівки по рахунку від 17 вересня 2008 року № НОМЕР_1;

22 вересня 2008 року - 30 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 22 вересня 2008 року №328135/06/-38V 15;

23 вересня 2008 року - 5 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 23 вересня 2008 року №328135/06/-38V 15;

29 вересня 2008 року - 20 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 29 вересня 2008 року №328135/06/-38V 15;

29 вересня 2008 року - 40 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 29 вересня 2008 року №328135/06/-38V 15;

02 жовтня 2008 року - 16 200,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 02 жовтня 2008 року №328135/06/-38V 15;

07 жовтня 2008 року - 36 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1;

07 жовтня 2008 року - 185 000,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку № НОМЕР_1

29 грудня 2008 року з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 було переведено (списано) кошти у розмірі 89 500,00 доларів США на рахунок 328135/06/-3Ю9 1, що підтверджується випискою операцій по рахунку НОМЕР_1 та ордером на списання коштів з рахунку від 29 грудня 2008 року №328135/06/-38V 15.

Крім того, 29 грудня 2008 року з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 було переведено (списано) кошти у розмірі 90 185,00 доларів США на рахунок 328135/06/-3F2 10, що підтверджується випискою операцій по рахунку НОМЕР_1; ордером на списання коштів з рахунку від 29 грудня 2008 року № НОМЕР_1; ордером на зарахування коштів на рахунок від 29 грудня 2008 року №328135/06/-3F2 10.

18 серпня 2009 року та 20 серпня 2009 року ОСОБА_1 було достроково знято кошти, а саме: 18 серпня 2009 року - 900,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 18 серпня 2009 року № НОМЕР_1; 20 серпня 2009 року - 900,00 доларів США, що підтверджується випискою операцій по рахунку НОМЕР_1 та заявою на видачу готівки по рахунку від 20 серпня 2009 року № НОМЕР_1.

Строк дії договору банківського рахунку закінчився 04 вересня 2011 року. Рахунок № НОМЕР_1 був закритий 04 жовтня 2011 року. Залишок коштів на цьому рахунку, з урахуванням у тому числі і нарахованих відсотків, становив 666,68 доларів США та був виданий ОСОБА_1 04 жовтня 2011 року, через касу відділення банку у повному обсязі, що підтверджується випискою операцій по рахунку НОМЕР_1.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що висновком судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01 встановлено, що підписи на усіх документах, а саме наданих банком ордерах і заявах про видачу готівки, які були предметом дослідження, виконано саме ОСОБА_1 (а.с. 4-10, т. 2).

Ураховуючи викладене, суди встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено, що він не отримав кошти з рахунку банку за договором банківського вкладу «Активний вкладник» у доларах США від 04 вересня 2008 року, що є його процесуальним обов`язком. Підписанням позивачем ордерів на списання коштів з рахунку, заяв на видачу готівки підтверджено, що залишок на його банківських рахунках є правильним, тобто йому було відомо у тому числі про зняття коштів у розмірі 36 000 доларів США, 185 000 доларів США.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що 04 вересня 2011 року закінчився строк дії депозиту та 04 жовтня 2011 року був закритий депозитний рахунок з поверненням залишку коштів ОСОБА_1 , що підтверджується виписками операцій по рахунку. Ощадну (вкладну) книжку, яка мала підтвердити не повернення позивачу банком депозиту, останнім не надано.

Суди на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку про те, що ордери на списання/зарахування коштів з рахунку/на рахунки позивача, які відповідач надав в якості підтвердження списання/зарахування коштів з депозитного рахунку позивача, оформлені відповідно до вимог Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Посилання касаційної скарги на те, що позивач грошових коштів від відповідача за договором банківського вкладу не отримував, документи не підписував, заяви про видачу готівки є підробленими, так як на дату їх підписання він знаходимся за межами території України, що, на думку позивача, підтверджується копією сторінок з закордонного паспорту, на увагу не заслуговують та спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01. Крім того, з наданої позивачем копії сторінки із закордонного паспорту не вбачається, що вона є сторінкою з паспорту саме ОСОБА_1 , а із проставлених штампів віз неможливо зробити висновки, що особа, якій належав цей паспорт, з 01 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2008 року та у період з 27 грудня 2008 року по 10 січня 2009 року перебувала за межами території України. ОСОБА_1 підтвердив, що оригінал цього паспорту у нього відсутній.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27 червня 2018 року інформацію щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України у період з 17 вересня 2008 року по 05 жовтня 2011 роки надати неможливо, оскільки така інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом 5 років (а.с. 163, т. 1).

Доводи касаційної скарги про те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 06 листопада 2018 року № 18-3554/01 не є належним доказом, апеляційним судом безпідставно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 належними доказами вищевказаний висновок судово-почеркознавчої експертизи не спростовано, обґрунтованих підстав для призначення повторної експертизи не навів (стаття 113 ЦПК України, пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»).

Посилання касаційної скарги на те, що судами застосовано норми права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 29 травня 2019 року в справі № 539/1582/16-ц, провадження № 61-33362 св 18; від 18 грудня 2019 року у справі № 689/1754/16-ц, провадження № 61-1798 св 18; від 22 січня 2020 року в справі № 201/13251/17, провадження № 61-26161 св 18, на увагу не заслуговують, оскільки у цій справі наявні інші правовідносини та фактичні обставини.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про повернення вкладу у жовтні 2008 року, а з позовом до суду звернувся у березні 2018 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк