Справа № 161/2299/20
Провадження № 2-о/161/91/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Пушкарчук В.П.

присяжних Стецюк А.І., Сушицького О.Г.

за участі секретаря судового засідання Загоровської І.І.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про оголошення особи безвісно відсутньою,-

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель м. Луцька, Волинської області 16 ІНФОРМАЦІЯ_2 року вийшов із дому на прогулянку та не повернувся. Вказує, що вона зверталася до Луцького ВП ГУНП у Волинській області із заявою про те, що 16 листопада 2016 року її чоловік ОСОБА_3 пішов з дому та не повернувся, однак на даний час місце його проживання чи перебування не відоме. Оголошення ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно для оформлення спадщини.

На підставі викладеного просить суд оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 безвісно відсутнім.

Ухвалою від 13 лютого 2020 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила задовольнити. Вказала, що з 2016 року про місце перебування чоловіка їй невідомо. Оголошення ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно для оформлення спадщини.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , 1937 року народження та ОСОБА_4 , 1940 року народження, уклали шлюб 05.09.1964 року, після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 7).

З копії довідки від 10.12.2019 №5336/58/03-2016 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 дійсно зверталася до Луцького ВП ГУНП у Волинській області із заявою про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Великі Мости Львівської області, житель АДРЕСА_1 пішов з дому та не повернувся. Дану подію було зареєстровано в журналі Єдиного обліку Луцького ВП №42761 від 18.11.2016 року та внесено відомості до ЄРДР № 0005336 від 19.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. На встановлення місця знаходження орієнтовано наряди патрульної поліції м. Луцька. Проводяться оперативно-розшукові заходи по встановленню місцезнаходження гр. ОСОБА_3 . На даний час Луцьким ВП будь-якої додаткової інформації з приводу контактних даних та ймовірного місця перебування чи проживання гр. ОСОБА_3 не отримано (а.с. 8).

З копії свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Отже, з урахуванням сукупності вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, враховуючи ту обставину, що відомості з місця проживання ОСОБА_3 відсутні більше трьох років та те, що фактичне місце його перебування невідоме, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

При цьому суд відхиляє доводи заявника про те, що оголошення ОСОБА_3 безвісно відсутнім надасть їй можливість оформлення спадщини, оскільки юридичним фактом, який обумовлює відкриття спадщини є смерть спадкодавця або оголошення його померлим у судовому порядку. Визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для відкриття спадщини, оскільки в такому разі судовим рішенням констатується лише факт відсутності фізичної особи.

Враховуючи наявні матеріали справи останнім днем отримання відомостей про місце перебування ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно, початком безвісної відсутності ОСОБА_3 слід вважати дату 16.11.2016 року.

Згідно ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43,45 ЦК України, ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 259, 263-265, 293, 294, 305-307 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04.06.2020 року.

Головуючий суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пушкарчук В.П.

Присяжні: Стецюк І.А.

Сущицький О.Г.