Апеляційне провадження № 22-ц/824/7266/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 759/19891/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТРАПМ» Нєщадімова Андрія Миколайовича,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року у приміщенні суду під головуванням судді Шум Л.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСББ «Трамп» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з жовтня 2013 року ОСББ «Трамп» є балансоутримувачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачу ОСОБА_1 у вказаному будинку на праві власності належить нежитлове приміщення - художня майстерня № м3-98.

25.11.2013 сторони уклали договір №20 про надання комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. У зв`язку з несплатою відповідачем житлово-комунальних послуг, станом на 30.09.2019 утворилась заборгованість, що становить 23 453,86 грн., з яких: 989,03 грн. - за утримання будинку та прибудинкової території, 22 457,40 грн. - за опалення, 5,04 грн. - внески за електроенергію, 2,39 грн. - внески за холодне водопостачання та водовідведення. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23 453,86 грн. та судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСББ «Трамп» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСББ «Трамп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСББ вказує, зокрема, що судом не досліджено обсяг компетенції ОСББ щодо прийняття на абонентський облік вузла розподільчого обліку відповідача під час звернення у 2017 році. Також у суду не було підстав для визнання ОСББ виконавцем послуг з теплопостачання.

Суд помилково вважав введення в експлуатацію вузла обліку тотожним поняттю реєстрації такого вузла, а отже - підставою початку нарахування оплат за показниками такого вузла обліку. Тому, вважав, що має місце не доведеність обставин справи, які суд вважав встановленими.

Також вказував, що суд неправильно визначив обсяг його функцій та його статус в ланці суб`єктів, що задіяні в сфері надання житлово-комунальних послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги в повному обсязі. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказував, що 11.02.2017 рішенням загальних зборів ЖБК «Трамп» вирішено встановити вузли розподільного обліку теплової енергії в будинку, відповідно до якого, власники приміщень повинні були встановити засоби обліку теплової енергії до 15.04.2017. Зазначає, що встановлення в її приміщенні лічильника Itron CF-UltraMaXX та оплата спожитої теплової енергії по ньому не суперечить законодавству та рішенню Загальних зборів.

ТОВ «Є-інжинірінг» здійснило проектування і монтаж вузла обліку теплової енергії в приміщенні, провело опломбування вузлів обліку водопостачання. За результатами проведених робіт, складено акт введення в експлуатацію приладу обліку теплової енергії. При зверненні до ОСББ щодо опломбування лічильника, взяття його на абонентський облік, здійснення нарахування за спожиту теплову енергію відповідно до показників приладу, відповідачу було відмовлено, що порушує ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і постанову КМУ від 21.07.2005 № 630, якими закріплено строк відповідно 14 та 7 днів на прийняття вузлу обліку. Проте, позивач здійснював нарахування оплати за спожиту теплову енергію на загальних підставах, без урахування показників лічильника.

Зазначає, що позивачем у 2013 були опломбовані та взяті на абонентський облік квартирні прилади обліку гарячого та холодного водопостачання в приміщенні, розрахунок відбувається на підставі показників лічильника, що відображається в рахунку ЖКП.

Сам перерахунок вартості послуг з урахуванням здійснених оплат ОСББ не здійснювало до 31.01.2019.

Окрім цього зазначає, що в наданому акті звірки, який подано до суду першої інстанції, суму боргу зазначено в розмірі 23 453,86 грн., з яких 22 457,40 заборгованість за опалення, в той час, як в акті опломбування вказана сума заборгованості 17 412,55 грн. Також незрозумілим залишається Акт звіряння за листопад 2018, в якому суми заборгованості коливаються в межах 200 000 грн.

Весь зазначений період спожиті послуги сплачувались в повному обсязі відповідно до показників лічильника та нарахування на утримання будинку та прибудинкової території. На підтвердження вказаного, матеріали справи містять докази сплати за теплову енергію. Нарахування позивачем сум за неспожиту теплову енергію, є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.10.2013 позивачу передано на баланс житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до акту приймання-передачі комплексу (а.с. 7-9).

Відповідно до статуту ОСББ «Трамп» від 2014 року, 2018 року, завданням та предметом діяльності кооперативу є належне утримання будинку за адресою: АДРЕСА_3 та прибудинкової території, забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів кооперативу, забезпечення сприяння членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних та інших послуг за обґрунтованими цінами (а.с. 11-31, 33-47).

На підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 01.06.2010, ОСББ «Трамп» придбав нежитлове приміщення - майстерню № 3 за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 51-58).

15.06.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір №30 про пайовий внесок, який складається з нежитлового приміщення - художня майстерня, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 59-60).

У зв`язку зі сплатою пайового внеску в повному розмірі (а.с. 63), 04.04.2014 відповідач прийняла майнові права на вказане нежитлове приміщення (а.с. 64).

25.11.2013 сторони уклали договір №20 про надання комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 66-68), предметом якого є надання балансоутримувачем та оплата споживачем за встановленими нормативними витратами і тарифами послуг з утримання будинку (споруд) та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг (централізоване, водо-, теплопостачання, водовідведення, електропостачання).

17.08.2016 ФОП ОСОБА_3 підписано акт введення в експлуатацію вузла комерційного обліку тепла (а.с. 94), відповідно до якого проектні роботи по вибору та облаштування вузла квартирного обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , виконано відповідно до проекту ТОВ «Є-Інжинірігн КО» (а.с. 100-107), теплолічильник Itron CF-UltraMaXX (а.с. 94).

07.11.2017 відповідач, посилаючись на Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закон України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.2005 №630, звернулась із заявою до позивача про здійснення опломбування засобу обліку теплової енергії в нежитловому приміщенні (а.с. 108).

Позивач листом від 16.11.2017 відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність затвердженої методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (а.с. 109).

31.01.2019 позивачем здійснено опломбування вузла розподільного обліку теплової енергії нежитлового приміщення, борг власника станом на 25.01.2019 становить 17 412,55 грн. (а.с. 112).

З наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що за період з 16.03.2015 по 16.10.2019 (а.с. 113-146), ОСОБА_1 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСББ «Трамп», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту наявності заборгованості, оскільки саме позивач має довести суду факт надання послуг з централізованого опалення, нарахування сум за надані послуги відповідно до тарифів, які діяли на час надання цих послуг та надати відповідні докази наявності заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано сторонами, що напередодні встановлення відповідачем вузла розподільчого обліку теплової енергії в своєму нежитловому приміщенні, рішенням загальних зборів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ТРАМП» від 11.02.2017 року передбачив обов`язкове встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії у всіх житлових і нежитлових приміщеннях будинку, що належать мешканцям. Після вказаного рішення позивач у своєму повідомленні, яке було оприлюднене в будинку, наголошував, що серпні 2017 року набрав чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та зв`язку із обов`язковістю встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії пропонується мешканцям будинку в своїх приміщеннях здійснити гуртове встановлення вузлів розподільчого обліку теплової енергії в найкоротші терміни.

Також встановлено, що незважаючи на наявність у приміщенні відповідача вже встановленого вузла розподільчого обліку теплової енергії, нарахування оплати за теплову енергію позивач проводив на загальних підставах, без урахування його показників.

ОСББ не є постачальником комунальних послуг, в тому числі теплопостачання, а здійснює розподіл обсягів комунальних послуг серед споживачів.

Відносини, які склалися між сторонами, регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон 1875-IV), «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон № 2119-VIII), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21липня 2005 року , наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 №205 «Про затвердження Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку».

Так, згідно ст.6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.

Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право, зокрема, на отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.

Згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання» прилад комерційного обліку теплової енергії це засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

1) абонентський облік вузла обліку (далі - абонентський облік) - процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку;

5) вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);

6) вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів;

12) прилад - розподілювач теплової енергії - прилад або комплекс обладнання та матеріалів до них, що встановлюється на опалювальному приладі системи опалення будівлі, використовується для визначення частки споживання теплової енергії окремим опалювальним приладом споживача у загальному споживанні відповідно до показань вузла комерційного обліку та відповідає вимогам, визначеним методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Згідно ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Відповідно до ч. 4 ст.6 вказаного Закону оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Проте, як встановлено, позивач листом від 16.11.2017 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про взяття на облік вузла розподільного обліку теплової енергії нежитлового приміщення, посилаючись на відсутність затвердженої методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 67, частини першої статті 68, статті 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін.

Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа, або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Загальні засади формування тарифів на теплову енергію врегульовані статтею 20 Закону України «Про теплопостачання»

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ч. 1 ст. 9 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

До прийняття Порядку, яким встановлюється процедура взяття на абонентський облік, а також перегляду інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону (01.08.2017 року), діяли Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила).

Пунктом 10 Правил передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Вказані вимоги викладені також у листі - роз`ясненні Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.10.2017 № 7/10 - 11031.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив обсяг його функцій та його статус в ланці суб`єктів, що задіяні в сфері надання житлово-комунальних послуг є необґрунтованими.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Звертаючись до суду з позовом, ОСББ «Трамп», на підтвердження наявності заборгованості у відповідача за надані житлово-комунальні послуги, надано лише акт звіряння взаємних розрахунків (з 1.10.2013 по 30.09.2019).

Розрахунок заборгованості позивачем до суду першої інстанції не подавався.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.10.2013-30.09.2019 не відповідає вимогам, встановленим для первинних бухгалтерських документів (які підтверджують розмір заборгованості), суд дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності позивачем своїх вимог та відмови в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи акт звіряння може слугувати документом, який підтверджує розмір заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки такий документ не містить належних відомостей, які б свідчили про правильність оформлення розрахунків. Також акт звіряння не підписаний іншою стороною - ОСОБА_1

ОСББ «Трамп» при зверненні до суду з позовом не зазначено також періоду, за який слід стягувати заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, зокрема, за опалення, в той час, як до матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 надано копії платіжних доручень про сплата послуг з централізованого опалення (ас.ас.113-120, 122-127, 135-141).

Інші аргументи апеляційної скарги фактично стосуються незгоди апелянта з мотивами оскаржуваного судового рішення виключно з формальних міркувань, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Таким чином, висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по вказаній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТРАПМ» Нєщадімова Андрія Миколайовича - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: