ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7640/20
провадження № 2/753/5743/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована такими обставинами. Між позивачем та відповідачем виникли деліктні зобов`язання, відповідно до яих у відповідача на даний час наявний прямий зв`язок щодо відшкодування шкоди, завданої майну позивача в повному обсязі. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1 , не бажає та не має наміру відшкодовувати завдані ним збитки, постійно уникає переговорів щодо відшкодування збитків. Відповідач, не виконавши свої зобов`язання перед позивачем з приводу відшкодування збитків, у будь-який час матиме можливість розпорядитися власним майном на свій розсуд, що з огляду на відсутність інших належних правових механізмів щодо виконавчого провадження, утуднить або взагалі унеможливить виконання рішення суду в майбутньому. Будь-якого рухомого майна за відповідачем не виявлено. Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на квартиру відповідача є адекватним і об`єктивно співмірним із обґрунтовано висунутими позовними вимогами, оскільки відповідач на належних правових підставах матиме можливість володіти та користуватись даним майном (проживати в ньому), проте, невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків, що значно порушить права та законні інтереси позивача.

За результатами вивчення матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Згідно з положенням ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом даного позову є відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири в розмірі 31500 грн.

Водночас, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної спроможності виконати рішення суду у разі задоволення позову, а також не доведено, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на відчуження належної йому квартири.

Більше того вартість заявленої до арешту квартири в десятки разів перевищує ціну заявлених позивачем вимог.

З огляду на вищенаведене, суд знайшов недостатніми та необґрунтованими доводи заяви про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: