справа № 761/5403/20
головуючий у суді І інстанції Саадулаєв А.І.
провадження № 22-ц/824/9403/2019
УХВАЛА

18 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Писана Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України (ліквідаційна комісія) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Київ від 19 травня 2020 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 03 червня 2020 року звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Скаржником не пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Однак, скаржником не долучено до апеляційної скарги докази сплати судового збору.

Так, у тексті апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" як позивач у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, указані скаржником підстави для звільнення не ґрунтуються на законі, оскільки скаржник звернувся до суду не з позовом про стягнення заробітної плати чи поновлення на роботі, а з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року зменшено кількість платників, що звільняються від сплати судового збору.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Основні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових правовідносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання та структуру заробітної плати визначає Закон України "Про оплату праці", а також розроблена відповідно до нього Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 (далі - Інструкція).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" та Інструкції заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Перелік інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, наведено у пункті 3 Інструкції.

Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України) не є ані основною, ані додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною або компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто не входить до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження 12-301гс18).

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в порядку та розмірі, який визначений Законом України "Про судовий збір".

У статті 4 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Особою, що звернулась із апеляційною скаргою, рішення суду першої інстанції оскаржується повністю, розмір судового збору за яке складає 2218,90 грн, тому за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3328,35 (2218,90 грн *150%).

Отже, скаржнику за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3328,35 грн.

Судовий збір має бути сплачено за наступними реквізитами:

отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н/22030101;

Код за ;

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП);

МФО банку 899998;

Рахунок отримувача UA0026010;

Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Документи, що підтверджують сплату суми судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За наведених обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 19 травня 2020 року залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що в разі не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана