Справа № 640/8608/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,-
07.06.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій останній просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 9600 грн., та судовий збір. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. В межах господарського провадження за позовом ТОВ «Промоснова» до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору в судових засіданнях був присутній відповідач в якості представника позивача за довіреністю, та сам позивач. Проте, всупереч морально-етичним та процесуальним нормам, відповідач ображав позивача, поширював недостовірну інформацію, повідомляв суду про ніби-то вчинені позивачем злочини, таким чином принижуючи його честь та гідність. Позивач є законослухняним громадянином та підприємцем, та в процесі господарської діяльності позивачу доводиться спілкуватись з багатьма постачальниками та покупцями. Відповідач, напевно намагаючись, відволікти увагу суду від надуманих та безпідставних позовних вимог у господарському спорі, почав відверто ображати та звинувачувати позивача в підробці документів, неправдивих свідченнях суду, та повідомив про вчинення останнім ніби-то злочину. Вказана інформація порушує права позивача на повагу честі і гідності, та є недостовірною, та була поширена відповідачем шляхом її оголошення в судовому засіданні Господарського суду Харківської області. Відповідно до запису судового засідання відповідач звинувачує позивача в тому, що позивач ніби-то підробив документи, наприклад: 01 хв. 50 сек. запису «всі ознаки фіктивності є «( ОСОБА_2 повідомляє судді); 04 хв. 45 сек. «заднім числом зроблені документи» ( ОСОБА_2 повідомляє судді); 06 хв. 18 сек. «цей папірень підроблений» ( ОСОБА_2 повідомляє судді); 07 хв. 33 сек. «ви підробили документ» ( ОСОБА_2 звертається до ОСОБА_1 ); 10 хв. 42 сек. «підроблена заява, її писав ОСОБА_3 і ця людина» ( ОСОБА_2 вказуючи на ОСОБА_1 ). При цьому у відповідача відсутні докази фіктивності або підробки документів. Також, відповідач звинувачує позивача в повідомленні неправдивих свідчень: 06 хв. 51 сек. запису «ви постійно щось кажете неправдиву інформацію» ( ОСОБА_2 , звертаючись до ОСОБА_1 ); 08 хв. 20 сек. «цей умисел, преступний умисел і цей злочин, він розглядається в Шевченківському … (незрозуміло)». Щодо вчинення позивачем будь-яких злочинів відповідач також не надав жодних підтверджуючих документів. В судовому засіданні, запис якого доданий до позову, окрім позивача та відповідача, були присутні суддя, секретар та третя особа ОСОБА_4 . Тому позивач вважає, що такі висловлювання відповідача впливають на сприйняття позивача іншими особами, як добропорядного громадянина. Технічний запис судового засідання є підтвердженням того, що висловлювання відповідача є фактичними твердженнями, які не стосувалися предмету спору та не були доказом у справі, оскільки не були підтверджені відповідними документами. Внаслідок вказаних дій позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає ще в тому, що у зв`язку із такими висловами відповідача щодо ніби-то підробки ним документів та вчинення злочинів, позивач переживав, що представник боржника налаштований на вчинення незаконних дій для уникнення погашення боргу. Приниження та образи, що надходять від відповідача завдають позивачу моральних страждань, а тому позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 9600 грн., яка розрахована в якості суми мінімальної заробітної плати за три місяці.
Відповідачем подані заперечення на позовну заяву, в яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вказана позовна заява є безпідставною, необгрунтованою, оскільки протягом 2013-2017 року СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, ГУ НП в Харківській області, прокуратурою Московського району м. Харкова, прокуратурою Харківської області відкрито цілий ряд кримінальних проваджень, що у виразилось у підробці
документів, підписів, укладенні фіктивних договорів, розтрати майн тощо. Керівником ТОВ НВП «Укроснова» був ОСОБА_4 , а його представником позивач. Наведені позивачем в його позові висловлювання стосувались саме предмету позову під час судового засідання, та вказані висловлювання є оціночними судженнями та реалізацією особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, у зв`язку з чим не є поширення недостовірної інформації. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує завдання йому моральних страждань.
Позивачем надані письмові пояснення на подані відповідачем заперечення, в яких він просить позов задовольнити, та зазначив, що відповідач поширює неправдиву інформацію, оскільки кримінальні провадження відкриті не стосовно особи, а за фактами подання відповідачем численних заяв до правоохоронних органів, та відповідач в своїх запереченнях знову поширює неправдиву інформацію, та наведені в позові доводи не є оціночними судженнями, та не були підставою пред`явлення позову і не були доказами по справі.
13.02.2018 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на відсутність доказів, які підтверджують позовні вимоги.
19.09.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , в якій він з подальшим уточненням просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду в розмірі 9600 грн., та сплачений судовий збір. Зустрічна позовна заява мотивована наступним. Відповідачем була поширена недостовірна інформація шляхом її оголошення в судовому засіданні Господарському суду Харківської області та Харківському апеляційному Господарському суді, та відповідно до наданого запису відповідач звинувачує позивача в тому, що він ніби-то підробив документи, наприклад: 09 хв. 59 сек. запису «всі документи особисто подали про повернення товару «( ОСОБА_1 звинувачує позивача в підробці та фальсифікації документів про повернення ТМЦ); 06 хв. 45 сек. запису Голословна заява відповідача (тобто подана неправдива інформація представником відповідача ТОВ «Промоснова» Зубарем В.В. по справі №922/218/17 від 09.03.2017 року); 11 хв. 35 сек. на запитання судді «А звідки народився цей документ?» Відповідь ОСОБА_1 «Моя особиста думка, що не надав представник позивача …» (14.06.2017 року під час засідання по справі №922/695/17» представник позивача ОСОБА_2 звинувачує ОСОБА_1 в подаче підроблених документів). Щодо вчинення позивачем будь-яких злочинів відповідач також не надав жодних підтверджуючих документів. Вказані приниження та обставини призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, яку він також оцінює в 9600 грн.
Відповідачем подані заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких він просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви посилаючись на відсутність доказів, та вказані висловлювання є оціночними судженнями, та вони є продовженнями попередніх висловлювань.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судовому засіданні первісну вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав зазначених у запереченнях.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі посилаючись на його необгрунтованість, та зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити.
07.06.2017 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Сенаторову В.М.
08.06.2017 року судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, відповіді на які надано до суду 21.06.2017.
Ухвалою судді від 23.06.2017 року відкрито судове провадження по справі.
19.09.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , яка ухвалою суду від 08.11.2017 року залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків, яякі були усунені позивачем за зустрічною позовною заявою 16.11.2017 року.
20.11.2017 року в судовому засіданні прийнято до провадження судді зустрічну позовну заяву, що оскаржено позивачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку.
Ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 06.12.2017 року цивільну справу повернуто до суду.
Ухвалою суду від 14.02.2018 року по справі призначено фоноскопічну та технічну експертизу, а провадження по справі зупинено.
31.03.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису №6609 від 30.01.2020.
07.04.2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної справи у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_5 , справа розподілена судді ОСОБА_6 .
Ухвалою судді від 21.04.2020 року прийнято справу до провадження судді, та відновлено провадження в ній.
В провадженні Господарського суду Харківської області знаходились справи, під час слухання яких були присутні і відповідач та позивач по справі.
За позицією позивача за первісним позовом під час розгляду вказаної справи відповідач всупереч морально-етичним та процесуальним нормам ображав його, поширював недостовірну інформацію, повідомляв про вчинені злочини, підробку документів тощо, тобто ображав честь і гідність. В якості доказу до суду надано диск з аудіо-записом судових засідань.
За позицією відповідача, позивач також ображав його, поширював неправдиву інформацію, повідомляв про вчинені злочини під час судових засідань. В якості доказу також надано до суду диски з аудіо-записом судових засідань.
Спір між сторонами виник з підстав відшкодування завданої позивачам моральної шкоди внаслідок поширення недостовірної інформації та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів.
Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункт 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).
Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
У випадку встановлення факту приниження честі, гідності або ділової репутації особа має право на відшкодування моральної шкоди (статті 23 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику в справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, при поширенні у відношенні фізичної особи недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, що є порушенням його особистого немайнового права, така особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Між тим, позивачі за первісним та зустрічними позовами не просять суд визнати поширену під час судових засідань в Господарському суді Харківської області та під час апеляційного перегляду, інформацію - недостовірною та такою, що порушує їх честь та гідність. Судового рішення про встановлення фактів або визнання поширеної у відношенні них інформації недостовірної та такої, що порушує їх честь та гідність суду не надано.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової відео-, звукозапису №6609 від 30.01.2020 року, текстове відтворення змісту розмов, які зафіксовані на фонограмах №1-3 (флеш накопичувача «Transcend» USB 2.0 4 GB № НОМЕР_1 та лазерного дику CD- ІНФОРМАЦІЯ_1 «Verbatim»), наведеного в Додатку А до даного висновку. Встановити чи належить голос та мовленняя на фонограмах №№1-3 ОСОБА_2 не представилось можливим, та вказане програмно-апаратний засіб при дослідженні фонограм №1-3 ознак монтажу, переривань не встановлено. Однак, встановити експертним шляхом спосіб отримання файлів не представляється можливим, оскільки всі надані записи є копіями.
Згідно роз`яснень , які містяться в п.5 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Разом з тим, позивачами не доведено наявність спричинення їм винними діями відповідача моральної шкоди.
Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
У порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.
Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.
Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.
Отже, вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.
При визначені необхідності втручання у право на висловлювання, суд аналізує нагальну суспільну потребу, пропорційність та доречність і достатність обґрунтування цього втручання з боку національних органів. Втручання потрібно оцінювати в цілому, враховуючи статус позивача і відповідача, зміст критичних коментарів, контекст та спосіб, у який вони були оприлюднені.
Отже, надані до суду судові рішення не підлягають оцінці відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України, та висловлювання, що були висловлені в судових засіданнях при розгляді спорів, повинні бути викладені у мотивувальній частині відповідних судових рішень, та містять посилання на факти, що були предметом дослідження в суді, та містять не згоду позивача за зустрічною позовною заявою з висновками щодо їх оцінки.
Посилання позивача за зустрічним позовом, що існує ряд кримінальних провадження відносно ОСОБА_4 також є необгрунтованим, оскільки відповідного вироку суду стосовно саме позивача до суду надано не було, а останній не є учасником судового розгляду.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
28 березня 2013 року у справі "Нова газета" та Бородянський проти Росії" Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: І) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, висловлені сторонами критичні висловлювання та оціночні судження мали місце при розгляді відповідного спору в порядку господарського судочинства, яким надано оцінку при розгляді справ №922/696/17, №922/695/17, а відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, оскільки правових підстав для відшкодування моральної шкоди немає у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю первісних та зустрічних позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивачів за первісною та зустрічною позовними заявами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.
В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 позивач (первісна позовна заява) та відповідач (зустрічна позовна заява), місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 відповідач (первісна позовна заява) та позивач (зустрічна позовна заява), місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2020 року.

Суддя Г.А. ЗУБ