ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2667/20 Справа № 205/2551/18 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі Державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, Закрите акціонерне товариство Про Кредит Банк про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 від 06.05.2015 року між продавцем Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ в особі ДП «Інформаційний центр» МЮУ та покупцем ОСОБА_2 та видане на їх підставі свідоцтво про придбання нерухомого майна на електронних торгах на ім`я ОСОБА_2 ; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що квартира АДРЕСА_1 належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2007 року. У квітні 2015 року мати позивача ОСОБА_4 навідала вказану квартиру та від сусідів дізналась, що квартирою цікавиться виконавча служба та на квартиру накладено арешт. Після чого ОСОБА_4 звернулась до ВДВС Новокодацького району та дізналась, що відкрито виконавче провадження на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. ОСОБА_4 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про скасування заочного рішення. 21.04.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Новокодацького ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про зупинення виконавчих дій у зв`язку з розглядом судом питання про скасування заочного рішення, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що покупець ОСОБА_2 вже вніс первісний (гарантований) внесок, а повертати йому гроші ніхто не хоче. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2015 року скасовано заочне рішення від 12.08.2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Старший державний виконавець Новокодацького ВДВС Дніпропетровського МУЮ Єремеєва О.О. знала, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2015 року може бути скасовано. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2012 року відкрито провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 312,66 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2012 року відкрито провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 68273,30 грн., заборгованості у розмірі 200 грн., витрат за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців у галузі права у розмірі 1950 грн. та судових витрат у розмірі 804,73 грн., в всього 71 228,03 грн. Протягом чотирьох років з 13.07.2011 року (коли подано позовну заяву до Індустріального райсуду) по 06.05.2015 року (датою проведення електронних торгів) посадові особи суду та державної виконавчої служби мали можливість забезпечити право позивача на захист та повідомити її про ухвалення заочних рішень та відкриття виконавчого провадження, що не було зроблено. Крім того, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ухвалено на підставі кредитного договору № DNHDR020812307 від 26.12.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діяв відповідач по справі ОСОБА_5 на підставі довіреності від банка, та ОСОБА_1 , але останньою кредитний договір не підписувався і гроші вона не отримувала, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи про те, що підпис у кредитному договорі і договорі застави від імені ОСОБА_1 їй не належить, а виконаний іншою особою. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволені позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Цим рішенням визнано недійсним кредитний договір № DNHDR020812307 від 26.12.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діяв відповідач ОСОБА_5 на підставі довіреності від банка, та ОСОБА_1 . Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року, в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у даному позові ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Таким чином, порушення прав позивача, наданих ЦПК України щодо вимог розгляду справи за правилами територіальної підсудності, розгляду справи з повідомленням відповідача, вимог Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у прямому причинному зв`язку із незаконною реалізацією на електронних торгах належної позивачу квартири АДРЕСА_1 , оскільки не було законних підстав відчужувати її майно у зв`язку з відсутністю боргу. 06.05.2015 року відбулися електроні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , про що складено відповідний Акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 19.05.2015 року. Згідно цього Акту від 19.05.2015 року переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , який сплатив суму у розмірі 127 800 грн., що підтверджується протоколом електронних торгів № 78963 від 06.052015 року, який виданий «Інформаційним центром» Міністерства юстиції України та випискою з депозитного рахунку від 12.05.2015 року. З оцінкою квартири у розмірі 127 800 грн. позивач не згодна, оскільки квартира коштувала дорожче. Згідно висновку про вартість об`єкту незалежної оцінки ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить (без ПДВ) 338 756 грн (том 1 а.с.4-9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новокадацького відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства « Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна відмовлено (т. 4 а.с.39-44).

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року судові витрати покладено на позивача ОСОБА_1 (т.4 а.с. 73-74).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (т.4 а.с. 54-63).

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 зазначає, що позивач не має права вимагати повернення квартири адже вже захистила свої права шляхом повороту виконання рішення. А тому вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Корсун А.Є. за реєстровим № 46, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 02.11.2007 року (а.с. 20, 21 том 1).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року по справі № 2-1951/2010 позовні вимоги ЗАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 17312,66 грн. задоволено.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2011 року по справі №2-2449/2011 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 68273,30 грн. Стягнуто із ПАТ «А-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 200,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1950, 00 грн. витрат за надання юридичних послуг та витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців у галузі права. Стягнуто ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 804,73 грн. судових витрат.

На виконанні у Новокодацькому ВДВС ДМУЮ перебувало зведене виконавче провадження ЄДРВП № 40540913 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2449/2011, виданого 12.08.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в загальному розмірі 71228,03 грн. (ЄДРВП № 31558211) та виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» боргу в загальному розмірі 17312,66 грн. (ЄДРВП № 39901920).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 02.03.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2449/2011, виданого 12.08.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 44 том 2).

12.09.2012 року державним виконавцем складений акт опису та арешту майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 (а.с. 81-83 том 2).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 23.09.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 20 том 2).

Відповідно до звіту про оцінку квартири від 28.09.2014р. ринкова вартість квартири склала 213000,00 грн. без ПДВ (а.с. 248-285 том 2).

Згідно протоколу № 50974 проведення електронних торгів від 16.02.2015 року торги не відбулись у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція (а.с. 193 том 2). Після чого державним виконавцем 19.02.2015 року проведена уцінка нереалізованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якої сума від стартової ціни для проведення електронних торгів складає 191700,00 грн., про що складено акт уцінки нереалізованого з електронних торгів майна боржника (а.с. 196 том 2).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 25.03.2015 року торги не відбулись у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Після чого державним виконавцем 02.04.2015 року проведена уцінка нереалізованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якої сума від стартової ціни для проведення електронних торгів складає 127800,00 грн., про що складено акт уцінки нереалізованого з електронних торгів майна боржника (а.с. 199 том 2).

Згідно протоколу № 78963 проведення електронних торгів, торги 06.05.2015р. відбулись, переможець ОСОБА_2 , який сплатив 127800,00 грн. за квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 211-212 том 2).

Акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна складено державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області 19.05.2015р. (а.с. 221 том 2).

Відповідно до розпорядження державного виконавця №40052332/7 від 25.05.2015 року залишок від реалізації майна в розмірі 20297,42 грн. був перерахований на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 238 том 2).

Таким чином, в межах примусового виконання виконавчого листа № 2-2449/2011 від 12.08.2011р., виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, та виконавчого листа № 2-1951/2010, виданого 10.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, відбулась примусова реалізація майна боржника ОСОБА_1 шляхом проведення електронних торгів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168049621 від 27.05.2019 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 138-140 том 3).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 скасовано та у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2010 року в частині задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_4 змінено, зменшено розмір стягнутої пені з 12 795 грн. до 4 000 грн., та загальну суму стягнення заборгованості за кредитним договором з 17 111 грн. 54 коп. до 8 316 грн. 54 коп. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 27-28 том 1).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5 , ПАТ «Акцент-Банк», про визнання кредитного договору недійсним задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір №DNHDR020812307 від 26.12.2005 року укладений між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, одержані від реалізації майна в розмірі 71228,03 грн. за скасованим заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2011 року по цивільній справі №0417/2-2449/2011. Стягнуто із ПАТ КБ « ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі і розмірі 10406,62 грн. (а.с. 30-32 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року залишено без змін (а.с. 216-218 том 3).

Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року, у частині вирішення питання про поворот виконання судового рішення залишено без змін (а.с. 24-25 том 4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 була обізнана про наявність виконавчого провадження, в межах якого вирішувалось питання щодо продажу на електронних торгах майна позивача, між тим позивач отримала надлишок коштів, які залишись від реалізації майна та погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що остання не заперечувала проти факту продажу майна та погашення наявної заборгованості за рахунок коштів від його продажу.

Крім того суд 1 інстанції зазначив, що про визнання електронних торгів недійсними, а також витребування майна, позивач не звернув уваги, що одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 388 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.

З такими висновками суду 1 інстанції погоджується й колегія суддів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Згідно ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

На підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Правила електронних торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (в редакції чинній на момент проведення торгів).

Зокрема, електронні торги це продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Верховний Суд України у своїй постанові від 13 квітня 2016 у справі №6-2988цс15 та постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15 приходить до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічної правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі №6-2677цс17 та від 12 жовтня 2016 року у справі №6-1981цс16.

Враховуючи викладене, при розгляді справ щодо визнання недійсними проведення електронних торгів необхідною умовою є, по-перше, порушення процедури проведення таких торгів, а, по-друге, наявність порушених прав і законних інтересів особи при проведенні електронних торгів.

З матеріалів справи вбачається, що момент здійснення працівниками органів державної виконавчої служби своїх обов`язків щодо реалізації нерухомого майна в межах зведеного виконавчого провадження № 40540913 виконавчі листи та рішення суду були чинними, а тому підстави для ствердження про наявність з боку органів ДВС порушень процедури проведення електронних торгів відсутні.

Таким чином відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про те, що порушень процедури проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 не встановлено, а тому підстави для визнання електронних торгів недійсними відсутні.

З приводу посилань в апеляційній скарзі на те, що державний виконавець не зупинив виконавче провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції чинній на момент проведення торгів) визначено вичерпний перелік обставин, які зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження.

Між тим, вище зазначена норма не містить такої обставини, яка зумовлює обов`язкове зупинення виконавчого провадження, як подання заяви про перегляд заочного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що електронні торги були проведені 06.05.2015 року.

Станом на момент проведення торгів рішення індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2011 р. було чинним та в розумінні ч. 5 ст. 124 Конституції України підлягало примусовому виконанню.

Крім того, матеріали справи не свідчать про те, що на час проведення торгів існувало судове рішення про зупинення виконавчого провадження, зупинення реалізації майна позивача.

Щодо посилань апелянта на те, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2011 року (справа № 0417/2-2449/2011) про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 71 288 грн. 03 коп., було скасовано, апеляційний суд до уваги не приймає, та виходить із того, що рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 року та постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року, здійснено поворот виконання рішення суду та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, одержані від реалізації майна в розмірі 71228,03 грн. за скасованим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №0417/2-2449/2011.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушень, допущених державним виконавцем, а саме те, що державний виконавець знав, що позивач оскаржувала судові рішення, які були підставною для видачі виконавчі листів, та те що державний виконавець не направляв на її адресу документ про визначення вартості (оцінки) майна безпідставними, оскільки позивачем дії державного виконавця у виконавчому провадженні оскаржені не були і відповідні вимоги ОСОБА_1 не заявлялися.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: