Справа №: 164/169/20
Категорія: 310010000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Шлеян А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 44. Від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Фактично їх сім`я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім`я розпалась з вини відповідача, ОСОБА_1 просив шлюб між ними розірвати, малолітнього ОСОБА_5 залишити у нього на проживанні, а малолітню ОСОБА_6 - на проживанні у відповідача ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у поданій до суду заяві, а також їх уточнив, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні, просив малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити на проживанні у відповідача ОСОБА_2 . Підтвердив, що вони з відповідачем тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Діти залишилися проживати разом з ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 переконаний, що надання терміну для примирення нічого не змінить в їх стосунках.

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтвердила, що спільне життя у них з позивачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Проти розірвання шлюбу вона не заперечує, оскільки переконана, що їх сім`я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом положень ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.

Згідно ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантуються кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров?я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 1-3 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до до ч. 1-2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб позивача ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 , актовий запис № 44. Від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім`я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітніх дітей.

Виходячи із інтересів малолітніх дітей, беручи до уваги їх вік, а також враховуючи бажання батьків та висновок органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації Волинської області про визначення місця проживання малолітніх дітей з одним із батьків № 1167/45/2-20 від 4 червня 2020 року, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір?ю ОСОБА_2 . При цьому суд бере до уваги як ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особисту прихильність дітей до кожного з батьків, наявність за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 належних умов для проживання дітей, так і вік дітей, їх інтереси та бажання постійно проживати з матір?ю ОСОБА_2 , яка має необхідний стабільний дохід для їх належного забезпечення.

При вирішенні заявлених позовних вимог про визначення місця проживання дітей суд також бере до уваги, що батьки зобов?язані поважати дітей та їх вибір, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дітей, що позивач, відповідач та їх діти не позбавляються права на безперешкодне спілкування між собою.

За бажанням відповідача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 12 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 44, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від якого є двоє малолітніх дітей, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2 .

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на проживанні у ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: