ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6068/20 Справа № 216/2780/18 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 216/2780/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ценрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, яке ухвалено суддею Онопченко Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.10.2007 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів та інших витрат за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом у Заяві № б/н від 19.10.2007 року, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», договір про надання банківських послуг.

Також, 19.10.2007 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій було визначено базову ставку процентів в місяць, розмір щоденних платежів, комісії, пені, штрафу.

Позивач зазначає, що він виконав зобов`язання в повному обсязі, а відповідач не виконала умови договору, не сплачує кошти за кредитом, процентами, відповідно до умов Договору.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 30.04.2018 року, утворилася заборгованість, яка становить 53505,68 грн., та складається із 4821,75 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 39955,03 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5942,92 грн. заборгованості за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 2535,99 грн. штраф (процентна складова), які позивач просив сятгути з відповідача на свою користь та стягнути судові витрати по справі у розмірі 1762 грн.

Заочним рішенням Ценрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.10.2007 року в розмірі 4821,75 грн. та судовий збір в розмірі 158,78 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пенею, штрафами, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні процентів.

Також судом першої інстанції не враховано, що відповідач підписала Заяву та довідку про умови кредитування, які були додані до позовної заяви, в яких визначена базова процентна ставка за користування кредитними коштами в розмірі 1,9 % в місяць, а в довідці про умови кредитування між сторонами були погоджені розмір пені та штрафів за невиконання зобов`язань за договором.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені з ухваленням в цій частині нового рішення по справі, та зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Заяви від 19.10.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.9).

Відповідно до наданої суду першої інстанції Заяви від 19.10.2007 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , сплата процентів за користування кредитом встановлена у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9-зворот).

Крім того, 19.10.2007 року ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до наданої суду першої інстанції довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , сплата відсотків за користування кредитом встановлена у розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що між сторонами по справі було погоджено розмір процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спір виник з приводу заборгованості за кредитом, наданим позичальнику ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 1,9 % на місяц за користування кредитом, пені та штрафів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 30.04.2018 року, утворилася заборгованість, яка, за розрахунком позивача в межах заявлених позовних вимог становить 53505,68 грн., та складається із 4821,75 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 39955,03 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5942,92 грн. заборгованості за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 2535,99 грн. штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 11.12.2008 року було підписано Заяву, відповідно до якої остання своїм підписом засвідчила, що отримала кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним за базовою ставкою 1,9 % в місяць, які нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.9-зворот).

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається, зокрема з заборгованості за процентами за користування кредитом.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 , підписала Заяву б/н від 19.10.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», якою погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 1,9 % на місяць,

При цьому, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована за період з 19.10.2007 року по 31.10.2011 року, а саме по останній день строку дії кредитної картки, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, Постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку із застосуванням процентної ставки 1,9 % на місяць, або ж 22,80 % річних (а.с.5-7), який перевірено колегією суддів та згідно проведеного колегією суддів власного розрахунку за період з 19.10.2007 року по 31.10.2011 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом за період з 19.10.2007 року по 31.10.2011 року становить 1922,49 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування пені за порушення виконання зобов`язань, погодилась із визначеним розміром пені.

Заборгованість відповідача ОСОБА_2 по пені за прострочення виконання зобов`язань за договором б/н від 19.10.2007 року, за період з 19.10.2007 року по 31.10.2011 року, за який згідно розрахунку заборгованості позивачем розраховувалась пеня, складає 2024,59 грн., яка розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше.

У зв`язку з наведеним вище рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за кредитним договором б/н від 05.07.2011 року за період з 19.10.2007 року по 31.10.2011 року в розмірі 2024,59 грн.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню у розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штрафи, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України в Постанові від 21 жовтня 2015 року провадження № 6-2003цс15, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів слід вимовити саме з названих вище підстав.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та заборгованості за пенею з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом б/н від 19 жовтня 2007 року, яка станом на 30.10.2011 року становить 1922 грн. 49 грн. та заборгованості за пенею, яка станом на 30.10.2011 року становить 2024,59 грн. В іншій частині в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Крім того, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Також, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за подачу позовної заяви в сумі 151 грн. 53 коп. (а.с.1) та за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в розмірі 227 грн. 29 коп. (а.с.75).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом б/н від 19 жовтня 2007 року, яка станом на 31 жовтня 2011 року становить 1922 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві) грн. 49 коп. та заборгованість за пенею станом на 31 жовтня 2011 року в розмірі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 59 грн.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 38032,54 грн. 69 коп. та заборгованості за пенею в розмірі 3918,33 грн. відмовити.

Змінити рішення суду в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 151 (сто п`ятдесят одна) грн. 53 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн. 29 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: