Ухвала

15 червня 2020 року

м. Київ

справа № 757/20602/19-ц

провадження № 61-7513ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про скасування ухвали, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу для розгляду по суті.

Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року.

Іншою ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, залишено без руху касаційну скаргу в цій частині, запропоновано заявнику подати інші докази, що підтверджують неможливість сплати ним судового збору або сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн. Встановлено для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, але який не може перевищувати десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду, а саме: касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

22 травня 2020 року ОСОБА_1 отримав указану ухвалу Верховного Суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, визначений в ухвалі, до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, тому на підставі статті 82 ЦПК України звільнений від доказування цих обставин.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог вказаної статті звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

При цьому звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Посилання ОСОБА_1 на судові рішення у інших судових справах, як на підставу звільнення від сплати судового збору є безпідставними, оскільки звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших стадіях чи в інших судових провадженнях.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ураховуючи викладене, станом на 15 червня 2020 року ухвала Верховного від 04 травня 2020 року заявником не виконана, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про скасування ухвали, відшкодування шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков