У Х В А Л А

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 369/11127/16-ц

провадження № 61-3309ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання не чинити перешкод у встановленні поштової скриньки, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом, в якому з урахуванням заяви від 23 листопада 2018 про зміну підстав позову просила суд усунути перешкоди їй в користуванні належною їй земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0065, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести паркан (сітка - рабиця), який встановлений на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку у попередній стан; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у встановленні поштової скриньки на загальних воротах за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її земельною ділянкою, кадастровий номер :01:004:0065, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести паркан (сітка-рабиця), який встановлений на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та привести земельну ділянку у попередній стан.

В іншій частині позовних вимог відмолено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки у попередній стан, суд першої інстанції, виходив із того, що схема сільської ради підтверджує порядок користування земельною ділянкою, який склався між сторонами по справі та попередніми власниками на протязі багатьох років, що закріплено рішенням Віто-Поштової сільської ради та враховано складну конфігурацію земельної ділянки і наявність щільної забудови. Незважаючи на наявність або відсутність схем щодо порядку користування земельної ділянки між сторонами, ОСОБА_1 має право на доступ до своєї земельної ділянки та будинку. Висновком експертизи підтверджено, що фактичного проходу до земельної ділянки ОСОБА_1 не має, зважаючи на місце розташування огорожі. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення відповідачем огорожі порушує право ОСОБА_1 на вільне володіння і користування належною їй земельною ділянкою та порушує доступ до неї.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 653,60 грн.

Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що схема розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не підтверджується рішенням Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року «Про затвердження схеми розподілу земельної ділянки», з якого не вбачається, що частина земельної ділянки будинку знаходиться у спільному користування сторін.

Натомість, із вказаного рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року про затвердження схеми розподілу земельної ділянки між співвласниками будинку вбачається, що земельна ділянка розподілена шляхом виділення кожному із власників відокремленої частини земельної ділянки, без зазначення у їх спільному користуванні будь-якої частини цієї ділянки.

Тому схема розподілу земельної ділянки, на якій позначено ділянку загального користування (доріжка) суперечить вказаному вище рішенню сільської ради.

Оскільки позивач у суді не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування позовних вимог, то у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позову.

20 лютого 2020 року заявник звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в якій просила скасувати це судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліку, запропоновано скаржнику уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити - норму права, яку на думку скаржника невірно застосував суд апеляційної інстанції та постанову Верховного Суду релевантну на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, обґрунтувати (мотивувати) дану підставу касаційного оскарження та надати копії уточненої скарги відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, 10 березня 2020 року, ОСОБА_1 подала уточнену касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник зазначає підставу касаційного оскарження судового рішення пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Зазначає, що апеляційний суд не врахував висновків Верховного Суду, висловлений у постановах:

від 04 грудня 2019 року у справі № 658/2012/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі №562/1697/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №215/5388/14-ц, від 23 травня 2018 року у справі №606/621/15-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №726/1384/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі №545/3728/16-ц.

Скаржник вважає, що судом апеляційний суд порушено норми матеріального права, а саме статті 41, 55 Конституції України, статті 317, 319, 383, 391 ЦК України, стаття 152 ЗК України.

Разом із тим, посилається на те, що судом апеляційної інстанції:

не надано оцінки висновку судової земельно-технічної експертизи, повноти висновків експерта та їх значення для вирішення справи щодо встановлення факту існування перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача внаслідок розміщення відповідачем огорожі;

не досліджено належним чином докази існування ділянки загального користування;

не враховано ухвалу суду про затвердження мирової угоди між сторонами у справі №2-964/2007.

Заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції статті 5, 10, 11, 263, 265, 367, 376, 382 ЦПК України.

Також вказав, що апеляційним судом не враховано висновків Верховного Суду України: від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15, від 05 листопада 2014 року у справі №6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить відкрити касаційне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року на підставі пункту першого, пункту четвертого частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом в оскаржуваному рішенні застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду і таке застосування, на думку особи, що подала касаційну скаргу, призвели до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом та не досліджено належним чином докази у справі, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

У розумінні ЦПК України, з урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Києво - Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/11127/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання не чинити перешкод у встановленні поштової скриньки, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко