Справа№592/6196/20
Провадження №2/592/2179/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04.07.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1202.

У судове засідання позивач не з`явилася, зазначила про розгляд справи без її участі.

У судове засідання відповідач надав відзив у якому зазначив: Спілкування є важливою складовою частиною соціального буття людини як суспільної істоти, джерело її життєдіяльності, умова формування особистості. Людина не може існувати поза спілкуванням з іншими людьми. Потреба у спілкуванні - одна з базових потреб індивіда. Об`єктивна необхідність спілкування як умови існування людини пояснюється тим, що вона не може задовольняти свої життєво важливі потреби, жити і розвиватися поодинці. Через спілкування людина одержує знання про навколишній світ, «привласнює» собі суспільні цінності, створені людством, пізнає природу і єство суспільних відносин. Вступаючи в спілкування з людьми, індивід формує критерії їх оцінки, що є також важливою умовою розвитку його самооцінки, самосвідомості. В умовах спілкування здійснюється комунікативний процес: обмін інформацією, думками, відчуттями, способами і результатами діяльності тощо, відбувається взаємодія, взаємовплив індивідів, виникає взаєморозуміння. Спілкування - це процес взаємозв`язку і взаємодії, під час якого відбувається обмін інформацією, досвідом, здібностями, уміннями і навичками, а також результатами діяльності.

Тож цілком логічно, що саме спілкування є необхідною умовою здійснення батьками виховання дитини. Саме спілкування є основним способом здійснення батьками свого права на особисте виховання дитини.

Отже, визнання права батьків та дітей на спілкування є правовим засобом забезпечення права дитини на належне батьківське виховання, а також правовою гарантією належного здійснення батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини.

У контексті ж цієї справи зазначив, що дійсно, у квітні 2015 року позивачка разом з їх спільною дитиною, ОСОБА_3 , залишила їх на той час помешкання та почала жити окремо. Зважаючи на вік дитини та відстань до нового помешкання, він мав змогу зустрічатися з ОСОБА_4 для прогулянок в парку. Приблизно через 6 місяців, десь у вересні 2015 року, позивачка виявила бажання повернутися разом з дитиною та знову проживати разом. Ця ідея була підтримана, оскільки для нього надзвичайно важливим є спілкування та участь у вихованні дитини. Згодом наприкінці червня 2016 року позивачка вирішила таки остаточно припинити сімейні стосунки та спільне проживання, після чого разом з дитиною почала проживати окремо.

Відтоді мав змогу бачити дитину та проводити з нею час протягом вихідних (субота та неділя), або у разі робочих подорожей позивачки, тобто, коли для неї це зручно або потрібно. Завжди коригував свої графіки для допомоги та можливості провести час з донькою. Але, на його глибоке переконання, «недільний папа» не може зреалізувати своє право, а головне - щире бажання, повною мірою брати участь у спілкуванні та вихованні дитини. Для цього потрібно жити з дитиною спільним життям у всіх його проявах, у тому числі побутових (садочок, школа, позашкільні заняття, приготування їжі, прогулянки, гуртки, спорт і т.п.), а не лише час від часу брати участь у розважальних заходах із нею.

У нього склалися чудові та щирі стосунки з донькою, за останні роки не пропустив жодних вихідних, завжди користуючись можливістю провести разом час, навіть тоді, коли у зв`язку із його професійною діяльністю потрібно було долати значні відстані для зустрічей.

Декілька разів намагався домовитись із позивачкою про більш справедливий розподіл між ними часу спілкування та перебування з дитиною, щоб дещо полегшило побутове і професійне життя і Позивачці, так як догляд і забезпечення пересування дитини це певний сталий графік, якого інколи важко притримуватися з професійних причин. Позивачка усно відмовила від збільшення часу, адже, за її словами, вона буде сумувати за донькою.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 26.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04.07.2014 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1202 (а.с.5)

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст.24, 104 ч.2, 105 ч.3, 110 і 112 СК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 04.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1202.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського Апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Литовченко