Справа № 405/1357/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

позивача : ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держспоживслужби в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії, відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив зобов`язати Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в залі судового засідання повернути його власність годинник «Витязь» цілим, справним та зі строком гарантії; відшкодувати шкоду за невиконану роботу в сумі 100 грн.; відшкодувати витрати на послуги ксероксу, бумаги, набору заяв; відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 10 000 грн.; окремою ухвалою звернутись до прокуратури та вжити заходи розслідування по кожному шахраю, фальсифікатору, зловживання службовим становищем і т.д.

Позов обгрутовує тим, що 19.01.2017 року та 24.01.2017 року віддав часовому майстру ОСОБА_3 два механічні годинники - будильник «Витязь» в справному стані, на профілактику, заплатив 100 грн. та другі часи «Весна» на ремонт, заплатив 120 грн. Після дій часового майстра він до цього часу будильника « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не одержав, а часи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » постійно ідуть не вірно. Неодноразово звертався до всіх служб захисту та одержував у відповідь брехливі відписки, приниження, погрози, бездіяльність. Багато разів усно та письмово звертався до відповідача, АДРЕСА_1 , на четвертому поверсі, а майстерня, де працює Колодяжна знаходиться за цією адресою на першому поверсі, але ніхто ні разу не прийняв належних дій.

16.06.2017 року № Х-256, надійшла відписка та заходи по поверненню годинника не приймались. Неодноразові звернення до поліції, від якої також дій не було.

16.08.2018 року він забрав поломаний будильник і знову відвідав Головне Управління, спілкувався з однією співробітницею з захисту, котра заявила, що їм заборонили перевірки бізнесу та з криком на мене «скільки ти будеш ходити, скільки будеш жалітись». Він знову написав скаргу на ім`я ОСОБА_4 № 522 та залишив годинник в приймальні, в скарзі вказав, що коли вирішите питання з часовим майстром по ремонту годинника, дайте знати, він заберу. До цього часу йому не відомо, де годинник тому, що шахраї відповідати не звикли.

10.01.2020 року він був на особистому прийомі в Голови Обласної Адміністрації ОСОБА_5 , який завірив, що годинник повернуть, але збрехав.

07.02.2020 року № Х-63, він знову подав заяву на ОСОБА_4 , а 21.02.2020 року знову одержав відписки, що їм невідома адреса часової майстерні, хоча в заявах вказував, І.Бойчук рекомендував звернутися по захисту своїх прав та майна до суду, що він буде робити, навіть до Європейського суду по правам людини.

18.03.2020 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

07.04.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що управлінням на звернення відповідача надано всі відповіді, управління, як державний орган, не наділений правом або обов`язком щодо зберігання, ремонту особистих речей громадян.

05.05.2020 року позивачем уточнено позовні вимоги, просить накласти максимальний штраф на порушників Держспоживслужби, відшкодувати суми проїзду до Генеральної Прокуратури 06.02.2018 року в сумі 78,14 грн., до ДБР 08.05.209 року в сумі 169,09 грн., складання позовної заяви 1 200 грн., набір тексту додатку, відповіді 50 грн., проїзд до суду, відповідача, послуг до позову, а також надано відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що звернувся в суд з приводу шахрайських дій часової майстерні, що знаходиться по АДРЕСА_1 , куди він для ремонту здавав годинник «Весна» та «Витязь» для профілактики 19.01.2017 року. Після ремонту була встановлена гарантія на 6 місяців, але « ОСОБА_6 » не працював. Він звернувся до відповідача у цьому ж будинку на 4 поверсі та залишив годинник в приймальні на столі. До цього часу йому годинник не повернуто, відповідач обмежується відписками. Просить повернути йому годинник «Витязь», кошти за ремонт годинника 100 грн., витрати на послуги ксероксу, бумаги, набору заяв 60,40 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Позовну заяву складав він особисто і вартість роботи оцінює в сумі 1 200 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що управління є державною організацією, яка проводить перевірки та здійснює нагляд суб`єктами господарювання за реалізацією державної політики, контролює стан виконання суб`єктами господарювання рішень, що стосується їх обов`язків. 19.06.2027 року від позивача надійшло звернення з питання вжиття заходів щодо проведення якісного ремонту його годинників та продовження гарантії. Проведеною перевіркою встановлено, що майстер відремонтував годинники позивача, будильник позивач не забирає. В подальшому позивач залишив будильник в приймальні, про що не було складено жодного акту, ні квитанції. Працівник за власні кошти відправив будильник на адресу позивача і де на даний час знаходиться будильник, йому не відомо. Вважає позов безпідставним, просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 19.06.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби з питання вжиття заходів та справедливих дій до проведення якісного ремонту його годинників та продовження гарантії, зазначив, що 19.01.2017 року та 24.01.2017 року він здав механічні годинники « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ремонт до майстра ОСОБА_7 , яка працює «Ремпобуттехніка» будинок побуту «Інгул». Годинниковий майстер відремонтувала зазначені годинники, встановила гарантійний місячний термін та повернула їх позивачу. Якість ремонту позивачу не сподобалася і він звернувся до відповідача провести дії до спонукання годинникового майстра до дій щодо ремонту годинника «Витязь» та продовження гарантії.

В подальшому, як зазначено представником відповідача для встановлення точної адреси, працівники управління захисту споживачів подзвонили за зазначеним у звернені номером телефону, який належить годинниковій майстерні, де отримали відповідь, що годинник «Витязь» відремонтований і позивач може його забрати. 23.06.2017 року позивачу було надісланий лист за № 06.1/2026 в якому було зазначено, що станом на 22.06.2017 року годинник «Витязь» відремонтований і треба його прийти і забрати (а.с.5).

16.08.2018 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою в якій він зазначив, що коли він забрав годинник «Витязь» 13.08.2018 року, то годинник не працює і він залишає годинник начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області для ремонту.

23.08.2018 року відповідачем на адресу позивача була відправлена відповідь про те, що Головне Управління ремонтом годинників не займається і що годинник відправлено на адресу проживання позивача.

Як зазначено позивачем, у нього наявне повідомлення відділення Укрпошти про те, що на його адресу надійшла бандероль від ОСОБА_8 , він знав, що в бандеролі його будильник, але забирати його не хотів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, затвердженого Наказом Держпродспоживслужби 17.07.2017 року № 565, яке діяло на момент виникнення спірних відносин, Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Кіровоградській області є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане. Повноваження Головного управління поширюються на територію Кіровоградської області. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держпродспоживслужби на території Кіровоградської області.

Аналізуючи вказане положення, суд приходить до висновку, що Головне управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області є державним органом, не наділений правом або обов`язком щодо зберігання та ремонту особистих речей громадян, питання здійснення ремонту годинника та надання гарантії знаходяться поза межами повноважень управління.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача щодозобов`язання Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області в залі судового засідання повернути його власність годинник «Витязь» цілим, справним та зі строком гарантії; відшкодувати шкоду за невиконану роботу в сумі 100 грн.; відшкодувати витрати на послуги ксероксу, бумаги, набору заяв в сумі 60,40 грн. та 1 200 грн. складення позову.

Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій формі, з яких розрахунків позивач виходить для розрахунку суми моральної шкоди. При цьому позивач повинен довести зазначені обставини. Позивачем не надано суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру.

У позові позивачем зазначено факти звернення його до Генеральної Прокуратури та ДБР, судом відмічається, що звернення позивача до державних органів передбачені діючим законодавством, Конституцією України, питання, поставлені відповідачем, мають вирішуватись компетентними органами, до яких він звернувся, вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Держспоживслужби в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії, відшкодування шкоди відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 15.06.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне Управління Держспоживслужби в Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко