Справа № 694/1932/19
Провадження № 2/700/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка справу №694/1932/19, провадження №2/700/168/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх вимог позивач пояснила, що з 14.12.2001 року проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 .

01.07.2010 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано та стягнено з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час дочка поступила на стаціонарне навчання до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького, період навчання з 01.09.2019 року по 30.06.20203 року.

Відповідно до договору від 27.08.2019 року №597/19 про надання освітніх послуг виконавець - Черкаський національного університету імені Богдана Хмельницького зобов`язаний надати освітні послуги, а замовник - ОСОБА_1 зобов`язана оплатити послуги в інтересах одержувача освітніх послуг ОСОБА_3 .

Вартість освітніх послуги за період навчання становить 66 000 (шістдесят шість тисяч) гривень.

27.07.2019 року під час укладанні договору позивач сплатила освітні послуги для дитини за перший семестр у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, а 01.11.2019 року внесла доплату в сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень за другий семестр, а всього 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Також, позивач оплатила проживання дочки ОСОБА_3 у гуртожитку за 2019 -2020 навчальний рік 6300 гривень.

Відповідач є власником та співвласником, нерухомого та рухомого майна, а саме:

-власник автомобіля Форд Транзіт, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідач придбав 14.06.2016 року;

-власник ізольованої квартири і співвласник S частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-власник земельної ділянки площею 299 кв.м. АДРЕСА_1 ;

-власник житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідач матеріально не допомагає утримувати дочку, позивач звернулася до суду із вказаним позовом, та просить стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат у сумі 11400 гривень 00 копійок та судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 700 гривень.

У судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, та не повідомив суду про причини своєї неявки, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом повідомлення на офіційному веб-сайті Лисянського районного суду Черкаської області. Заперечення проти позову до суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача розглянувши документи у справі суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 263, 264 ЦПК України, передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.07.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із довідки від 03.09.2019 року № 6 слідує, що ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми навчання (контракт) Психологічного факультету Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06 2023 року.

Відповідно до договору від 27.08.2019 року №597/19 про надання освітніх послуг виконавець Черкаський національного університету імені Богдана Хмельницького зобов`язаний надати освітні послуги, а замовник ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити послуги в інтересах одержувача освітніх послуг ОСОБА_3 .

Вартість освітніх послуги за період навчання становить 66 000 (шістдесят шість тисяч) гривень.

27.08.2019 року при укладанні договору позивач сплатила за освітні послуги для дитини за перший семестр у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, а 01.11.2019 року внесла доплату у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень за другий семестр, а всього 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Крім того, позивач оплатила проживання дочки ОСОБА_3 у гуртожитку за 2019 -2020 навчальний рік 6300 (шість тисяч триста) гривень.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Крім того, аналіз зазначеної норми Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту, зокрема, ст.199 СК України, надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дитини не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини.

Витрати на навчання дитини в начальному закладі не є витратами на розвиток її здібностей та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини.

При цьому, суд звертає увагу на ст.199 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Також позивачем не доведено того факту, що відповідач працює та має певні доходи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі, які полягають у частковій (1/2): оплаті навчання та проживання у гуртожитку. Сам факт навчання дитини у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.199 СК України. Однак навчання у вищому навчальному закладі та обставини, які пов`язані з навчанням у вищому навчальному закладі не є особливою обставиною, яка породжує обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст.185 СК України, оскільки до особливих обставин відносяться такі, як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Жодна з цих обставин позивачем в позовній заяві не зазначена, під час розгляду справи не доведена та нічим не підтверджена.

Згідно до п.2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається у разі відмови у позові - на позивача.

Оскільки у позовній заяві про стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі відмовлено повністю, то понесені позивачкою судові витрати, пов`язані з пред`явленням цих позовних вимог, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-83, 133, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.180-183, 193 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 01.06.2020 року.

Суддя Г.М.Яценко