РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі Маліщук Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка Анатолія Миколайовича, заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка Володимира Володимировича, прокурора Жмеринської прокуратури Омельчук Аліни Володимирівни, до співвідповідачів Жмеринської нацполіції, Вінницької нацполіції ВП ГУНП, Жмеринської прокуратури, Вінницької облпрокуратури про відшкодування моральної шкоди за невиконання вимог КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, відповідно до позовної заяви в новій редакції просив визнати, що заочне рішення від 19.12.2018 року в справі 130/2561/18 Жмеринського міськрайонного суду, встановлено: неохоплені положенням параграфом першим, глави 26 КПК України, незаконне рішення та бездіяльність посадових осіб, органу державної влади може предметом розгляду в порядку ЦК України. Визнати, що в цьому рішенні 19.12.2018 встановлено ці правовідносини не регулюються законом України «Про порядок відшкодування шкоди» від 01.12.1994 року; стягнути з посадових осіб національної поліції Жмеринського ВП ГУНП Майченко А.М., Рощепи А.А., Олексюка В.в. та з посадової особи Жмеринської прокуратури Омельчук А.В. окремо з кожної особи 50000 моральної шкоди, загальна сума (4 НОМЕР_1 ) моральної шкоди на його користь. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що розрахунок шкоди проведено з врахуванням: його 72 річного віку, нехтування посадовими особами своїх обов`язків, згідно вимог ст.36,36,40 КПК України; страждання позивача в зв`язку з цим. Зазначив, що обгрунтування позовних вимог порушення та невиконання посадовими особами вимог КПК України. Докази рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2019; кримінальне провадження №000020 від 12.08.2016 року за ст. 165 КК України. Підстави звільнення від доказування наявність вищевказаних справ. Зміст позовних вимог в прохальній частині позову. Спосіб захисту ст.5 ЦПК України, ст.23,1172,1173,1174 ЦУ України. Зміст позовних вимог ч.3 прохальної частини.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.03.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідачі та співвідповідачі представник Держави Україна в особі Держказначейської служби, слідчий СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченко А.М., заступник начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Рощепа А.А., начальник СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюк В.В., прокурор Жмеринської прокуратури Омельчук А.В., Жмеринська нацполіція, Вінницька нацполіції ВП ГУНП, Жмеринська прокуратура, Вінницька облпрокуратура не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення, причини їх неявки суду невідомі, відзиву суду не надали.

02.03.2020 у встановлений процесуальним законом строк надійшов відзив від представника відповідача Головного управління Націоналльної поліції у Вінницькій області, який як вбачається з фіскального чеку «Укрпошта» був також направлений позивачу. В надісланому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю з підстав того, що скарги стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв та повідомлень про вчиненні або підготовлювальні злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві, відповідно заявлений позов ОСОБА_1 не належить до розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає закриттю відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. ОСОБА_2 того, відсутні підстави для відшкодування шкоди, завданої органом дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду на підставі ст. 1 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідуванн, прокуратури і суду», а обставини прро які вуказує позивач, як на підству своїх вимог, не підпадають під жодну із підстав, передбачених Законом та ст.1176 ЦК України, які дають право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Отже, при вирішенні спору судом застосовано норми права, які регулюють встановлені правовідносини у редакції, яка діяла на час їх виникнення.

Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкод відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

В даній справі відсутні спеціальні підстави для застосування ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду» для відшкодування шкоди.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.10.2001 року по справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно, щоб дії правоохоронних органів були незаконними.

Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з наступними змінами та доповненнями) обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка А.М, заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича та прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук А.В. щодо стягнення на його користь з Держави Україна 200000 моральної шкоди відмовлено (а.с.2-5).

ОСОБА_1 на адресу Жмеринської місцевої прокуратури направлено скаргу на недотримання розумних строків досудового слідства та покарання винних осіб Жмеринської прокуратури та недтоирмання розумних строків у кримінальних провадженнях, зареєстрованих в ЄРДР по заявам ОСОБА_1 , що вбачається з копій заяв, зареєстрованих 05.04.2019 та 06.04.2019 (а.с.6-7).

Згідно копії листа адресованих ОСОБА_1 від 11.05.19 №74-72-16 та від 17.05.2019 № 74-72-16 Жмеринською місцевою прокуратурою розглянуто заяву ОСОБА_1 та повідомлено, що копія його звернення скерована за належністю до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, роз`яснено порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора до суду. Окрім того листом від 17.05.2019 ОСОБА_1 роз`яснено, що подана ним скарга не підлягає розгляду, в порядку ст. 308 КПК України, відповідно звернення не належить до компетенції Жмеринської місцевої прокуратури (а.с.8-9).

Дослідивши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Встановлено, що позиваем не доведено завдання йому моральної шкоди зазначеними діями відповідачів та не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у розмірі 200000 грн., заявленої ним.

Таким чином, всупереч вимогам ст.12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність незаконних рішень, дії чи бездіяльності, процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи, з боку відповідачів, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, не довів належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди заявленими діями відповідача.

Таким чином, судом не встановлено та позивачем не доведено, що відповідачами порушенні, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Також позивачем не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, у зв`язку з чим в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст.ст.1, 11, 15, 16, 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265, 273, 280 - 282, 354, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде проголошений 17.06.2020 року о 16:00 год.

Суддя Порощук П.П.