Справа № 538/870/20
Провадження № 2-зз/538/2/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
15 червня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Бондарь В.А.,
за участю секретаря судового засідання Дробот О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиці, Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що постановою слідчого СВ Лохвицького PB УМВС України в Полтавській області майора міліції Фисуна М.О. від 15.06.2011 року він був визнаний потерпілим по кримінальній справі № 113130008. Суть справи полягала в тому, що нині покійний ОСОБА_2 шахрайським шляхом отримав кредит у розмірі 100 000 гривень в Лохвицькій філії ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначивши його поручителем в договорі поруки № МКЛХ-02/02-08 маючи на руках копію його паспорта. Ухвалою Лохвицького районного суду у справі № 1/1617/3/2012 від 31.01.2012 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України закрито у зв`язку зі смертю підсудного. Одночасно з кримінальною справою на виконанні у відділі ДВС Лохвицького РУЮ перебувало виконавче провадження № 19413719 з примусового виконання виконавчого листа № 2-470 виданого 16.12.2009 року Лохвицьким районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів у сумі 140980,97 грн. боргу та 1439,80 грн. судового збору. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження було накладено і арешт на все майно, яке належить йому на праві власності. 08.08.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Лохвицького РУЮ виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно з закриттям виконавчого провадження відділ ДВС Лохвицького РУЮ у Полтавській області повинен був звільнити все арештоване належне йому майно, але ці дії не були вчинені. У лютому 2020 року з метою оформлення договору купівлі-продажу належного йому майна звернувся до нотаріальної контори. При оформленні всіх належних документів у нотаріальній конторі йому було повідомлено про те, що у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна рахується запис на його ім`я про арешт невизначеного нерухомого майна. За вищевказаним витягом стало відомо, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП, 19413719, 05.02.2010, ВДВС Лохвицького РУЮ, старшим державним виконавцем Верескун Л.А. (реєстраційний номер обтяження № 11102269) було накладено арешт належного йому нерухомого майна, а саме невизначеного майна, все нерухоме майно.
Дізнавшись про обтяження майна, звернувся з заявою до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна та отримав повідомлення № 7844/15/17/1 від 16.04.2020 року, в якому Лохвицький районний відділ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зазначив про завершеність виконавчого провадження, де він рахувався боржником. На усну заяву про зняття арешту з належного майна отримав відповідь про те, що оскільки у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з нього коштів - можливість припинити чинність арешту у відділі відсутня, з метою вирішення даного питання йому рекомендовано звернутись до суду.
Таким чином, на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. В зв`язку з тим, що виконавче провадження щодо нього закінчене і заборгованості він не має, слід дійти висновку про безпідставність накладення арешту на належне йому майно та просить суд захистити порушене право розпорядження власністю шляхом постановлення рішення про скасування арешту. Тому просить суд припинити арешт нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП, 19413719, 05.02.2010, ВДВС Лохвицького РУЮ, старшим державним виконавцем Верескун Л.А. (реєстраційний номер обтяження № 11102269).
Представник відповідача Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд визнати дії державного виконавця відділу ДВС зокрема в частині не зняття арешту з майна ОСОБА_1 правомірними. Щодо задоволення позову про зняття арешту з майна просить вирішити на розсуд суду.
В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав відзив на позовну заяву, щодо задоволення позову про зняття арешту з майна просить вирішити на розсуд суду.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.05.2020 року встановлено, що на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 зареєстровано обтяження: реєстраційний номер обтяження: 11102269, тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП, 19413719, 05.02.2010, ВДВС Лохвицького РУЮ, старший державний виконавець Верескун Л.А., об"єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: ОСОБА_1 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції (а.с.7).
Як вбачається із змісту листа № 7844/15/17/1 від 16.04.2020 року Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), на виконанні у відділі ДВС Лохвицького РУЮ перебувало виконавче провадження № 19413719 з примусового виконання виконавчого листа № 2-470 виданого 16.12.2009 року Лохвицьким райсудом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «ПРУ «Банк «Фінанси та Кредит» -140980,97 грн. боргу та 1439,80 грн. судових витрат. Згідно даних АСВП (спецрозділ) 05.02.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника) згідно ЗУ «Про виконавче провадження», копії якої направлено сторонам до виконання та до відома. 08.08.2013 року згідно п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» дане виконавче провадження було завершено, про що винесено відповідну постанову, яку направлено сторонам до відому. Оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, більш детальну інформацію надати неможливо, так як вказане вище виконавче провадження знищено (а.с.9).
У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.
Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягає задоволенню.
Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП, 19413719, 05.02.2010, ВДВС Лохвицького РУЮ, старшим державним виконавцем Верескун Л.А. (реєстраційний номер обтяження № 11102269).
Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Лохвицького
районного суду В.А.Бондарь