АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м. Чернівці

справа № 2-266/2010

провадження 822/552/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

боржник ОСОБА_1

треті особи: Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТзОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2010 року у справі 2-266/10 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором № 2874 від 13 листопада 2007 року в розмірі 34456,47 доларів США та 600 гривень шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме: будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку, площею 0,1746 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного рішення Кіцманським районним судом Чернівецької області 24 лютого 2010 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання.

Вказує, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення та про відступлення прав вимоги. Заявником не отримано жодної інформації про дії вжиті державною виконавчою службою щодо виконання вищевказаного виконавчого документу.

Згідно відповіді від 11 квітня 2019 року Кіцманський РВДВС ГТУЮ повідомив, що державним виконавцем виконавчий документ по вищевказаній справі повернений стягувачу.

Заявник вважає, що оригінал виконавчого листа був втрачений.

Крім того, заявник зазначає, що після винесення постанови про повернення виконавчого документа, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був перерваний та міг би бути пред`явлений до виконання у строк визначений законом, але у зв`язку із його втратою, строк пред`явлення виконавчого листа для повторного пред`явлення пропущений.

З урахуванням наведеного, ТзОВ «Кредитні ініціативи» просило видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 в задоволенні заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що протягом періоду з моменту переходу права вимоги за кредитним договором до звернення із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення строку на його виконання заявник цікавився рухом цієї справи, виконанням рішенням суду, яке набрало чинності, наявністю (відсутністю) виконавчого провадження та виконавчого документа. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа.

При цьому, строк встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив і поважних причин для його поновлення немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «Кредитні ініціативи» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Кредитні ініціативи» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував на те, що виконавчий документ був вчасно пред`явлений до виконання та був втрачений саме під час його примусового виконання органом виконавчої служби, а тому у стягувача не було змоги, після переривання строку на пред`явлення виконавчого документа, пред`явити його повторно.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2010 року винесено рішення, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово - Інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Чернівці» суму заборгованості по кредитному договору № І 2874 від 13 листопада 2007 року, в розмірі 34456,47 (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) доларів США 47 центів та 600 (шістсот) гривень, шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме, будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку площею 0,1746 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна № 5068354, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0138, шляхом продажу через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна в ході виконавчого провадження.

На підставі вказаного рішення суду Кіцманським районним судом Чернівецької області 24 лютого 2010 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання.

17 грудня 2012 року Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення та договір про відступлення прав вимоги.

Згідно з актом Кіцманського районного суду №1 від 18 квітня 2016 року «Про вилучення та знищення справ, що не підлягають зберіганню у 2010 році» справу 2-266/2010 знищено (а.с.8).

Відповідно до листа старшого державного виконавця Кіцманського РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Мельничука С.М. №1979/19 від 11 квітня 2019 року виконавчий документ про звернення стягнення на будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку площею 0,1746 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 повернуто на адресу стягувача 11 травня 2016 року, квитанцію про відправлену кореспонденцію передано до архіву (а.с.80).

Згідно з листом начальника управління моніторингу регіонів юридичного департаменту ПАТ «Промінвестбанк» Ніндипової Т.А. №09-21/705 від 17 липня 2019 року, на запит щодо отримання виконавчого листа по справі № 2-226/2010, за результатами перевірки вхідної кореспонденції, ПАТ «Промінвестбанк» не отримував зазначені у запиті документи від Кіцманського РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області з 11 травня 2016 року. (а.с.81).

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2019 року замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-266/2010, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області.

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2020 року зазначену ухвалу суду змінено , абзац другий ухвали викладено в новій редакції: замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2010 року у справі № 2-266/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором № 2874 від 13 листопада 2007 року в розмірі 34456 доларів США 47 центів та 600 гривень, шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме, будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку площею 0,1746 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна №5068354, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0138, шляхом продажу через прилюдні торги в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна в ході виконавчого провадження на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с.82-83,110-112).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділуХІІІ Перехідних положень ЦПК України(в редакції, на час постановлення ухвали судом першої інстанції) передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Обґрунтовуючи свою вимогу про видачу дубліката виконавчого листа № 2-266/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ТзОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що не отримували жодної інформації щодо дій, вжитих державною виконавчою службою щодо виконання вищевказаного виконавчого документу. Також вони неодноразово зверталися до органів державної виконавчої служби із запитами щодо надання інформації про хід вказаного виконавчого провадження і лише у квітні 2019 року їх повідомили про повернення виконавчого листа стягувачу ПАТ «Промінвестбанк».

Оскільки ні ПАТ «Промінвестбанк», а ні ТзОВ «Кредитні ініціативи» не отримували вищевказаного виконавчого листа, заявник вважав, що він втрачений.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів ТзОВ «Кредитні ініціативи» щодо неотримання ним оригіналу виконавчого листа № 2-266/2010.

Про направлення на адресу ПАТ «Промінвестбанк» оригінала виконавчого листа № 2-266/2010 свідчить лист Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області № 1979/19 від 11 квітня 2019 року.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини 1статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до частини 5 зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У справі встановлено, що виконавчий лист № 2-266/2010 ПАТ «Промінвестбнк» було пред`явлено до виконання. 11 травня 2016 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Оскільки з цього часу строк розпочав свій перебіг заново, то в силу вимог статей 22, 23 згаданого Закону стягувач повинен був повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до 12 травня 2019 року.

Вказані обставини свідчать про пропуск ТзОВ «Кредитні ініціативи» строку встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

Банк не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обгрунтування своїх вимог.

Окрім того, твердження банку щодо втрати оригіналу виконавчого листа не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а грунтуються лише на припущеннях, що в силу вимог частини 6 статті 81 ЦПК України є неприпустимим.

За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин 1, 5, 6статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому є необґрунтованим аргумент заявника про те, що про повернення виконавчого листа він дізнався лише в 2019 році, отримавши лист Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області № 1979/19 від 11 квітня 2019 року.

Апеляційний суд зауважує, що про вказане рішення та дії державного виконавця, зокрема також і повернення виконавчого листа № 2-266/2010 стягувач мав можливість дізнатися як із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, який діяв до 04 січня 2017 року, так і з автоматизованої системи виконавчого провадження, положення про яку було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5.

Так, згідно пунктів 3.1,3.3 розділу 3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого затверджений наказом Міністерства юстиції України № 43/ від 20 травня 2003 року (далі-Положення) до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Згідно пункту 5.1розділу 5 Положення право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатнота цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт,який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання..

Схожі норми містять і пункти 1,2розділу VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5.

Із змісту заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» вбачається, що банку було відомо про відкриття виконавчого провадження, також їм було відомо ідентифікаційні дані боржника ОСОБА_1 (дата та рік народження, ідентифікаційний номер).

Отже, банк мав можливість отримувати інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про хід вказаного виконавчого провадження.

ТзОВ «Кредитні ініціативи» не надало доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

При цьому, стягувачем жодним чином не обумовлено наявність об`єктивних причин не звернення до органу державної виконавчої служби протягом тривалого часу щодо отримання інформації про вказані виконавчі провадження.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 168/805/17 та від 22 січня 2020 року у справі № 2-988/10.

Установивши, що заявник більше шести років не цікавився ходом виконавчого провадження, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-266/2010 звернувся лише у червні 2019 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, при цьому не довів поважність причин пропуску такого строку, та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про втрату оригіналу виконавчого документа, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви банку про видачу такого дублікату виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

Щодо доводів апелянта про порушення права на доступ до суду слід зазначити наступне.

Так, в п. п. 40, 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини визначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу - принципу остаточності рішень суду. Якщо процесуальний строк поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 січня 2016 року було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» у справі від 26 квітня 2007 року зазначено, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у справі, отже його скарга є необгрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення процесуальних строків не є порушенням права на доступ до суду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 12 червня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : Н.Ю. Половінкіна

А.І. Владичан