Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 2-839/11

провадження № 61-307св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна, на ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року у складі судді Ничик Г. І. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до кредитного договору № IFG2GA, укладеного 29 вересня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у розмірі 53 989,90 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку кредитної заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту - 29 вересня 2013 року. Погашення заборгованості відповідно до договору здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 29 вересня 2008 року № IFG2GA між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку надано нерухоме майно: будинок загальною площею 71,2 кв. м, житловою - 44,1 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 22 грудня 2007 року. Договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідачка, посилаючись на небажання сплачувати кошти, пов`язані з нотаріальним посвідченням договору, до нотаріуса не з`явилася.

З огляду на те, що сторони домовилися стосовно всіх істотних умов договору іпотеки та відбулось часткове виконання цього договору, але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає можливим визнати договір іпотеки дійсним.

Крім того, ОСОБА_2 належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором, у результаті чого станом на 25 серпня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 66 015,47 доларів США, що в еквіваленті 526 209,34 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 44 318,88 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 10 162,35 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 4 636,63 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 31,36 доларів США, штрафу (процентна складова) - 3 142,1 доларів США.

З огляду на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд: визнати дійсним договір іпотеки від 29 вересня 2008 року № IFG2GA, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; звернути стягнення за кредитним договором від 29 вересня 2008 року № IFG2GA, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , відповідно до договору іпотеки від 29 вересня 2008 року № IFG2GA, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 71,2 кв. м, на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності; виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог про виселення відповідача та інших осіб, які проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки, за заявою представника позивача залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Визнано дійсним договір іпотеки від 29 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». Звернуто стягнення за кредитним договором від 29 вересня 2008 року № IFG2GA, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , відповідно до договору іпотеки від 29 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 71,2 кв. м, на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань І. Р., подала заяву про перегляд заочного рішення.

Вимоги заяви обгрунтовано тим, що відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки на той час перебувала за кордоном. Про заочне рішення суду її представник дізналася 31 липня 2019 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань І. Р., про перегляд заочного рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2012 року залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка пропустила строк для подання заяви про перегляд заочного рішення і не надала суду заяву на поновлення цього строку, що з урахуванням положень частини другої статті 126 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вань І. Р., залишено без задоволення, ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідачка пропустила строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, клопотання про поновлення цього строку ні вона, ні її представник суду не подавали, що унеможливило розгляд судом заяви по суті, а тому заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до статті 126 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань І. Р., просить скасувати ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в заяві про перегляд заочного рішення представником відповідачки обґрунтовано, що ОСОБА_1 дізналася про існування цього рішення лише в серпні 2019 року, що є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, оскаржуваною ухвалою залишив заяву відповідачки про перегляд заочного рішення без розгляду, що суперечить вимогам статті 287 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань І. Р., та витребувано матеріали цивільної справи № 2-839/11 із Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2020 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у лютому 2020 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти доводів ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань І. Р., а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій вважає законними і обґрунтованими.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Залишаючи без розгляду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Вань І. Р. про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заявник не надав суду клопотання про поновлення строку на подання такої заяви.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55).

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України та стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 285 ЦПК України визначені вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Частиною восьмою статті 285 ЦПК України передбачено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України врегульовано питання щодо підстав залишення позовної заяви без руху та повернення заяви.

Так, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина перша статті 185 ЦПК України).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення процесуального законодавства України, можна дійти висновку, що суд першої інстанції повинен був залишити заяву про перегляд заочного рішення без руху та роз`яснити заявнику право на звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку та наведення відповідних причин пропуску такого строку.

Залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду у цій справі позбавляє відповідачку права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції відповідач позбавлений права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій залишили без розгляду заяву про перегляд заочного рішення без належного врахування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосували положення процесуального законодавства України та порушили порядок вирішення питання про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Вань Ірина Радиславівна, задовольнити.

Ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк