14.02.2020 Єдиний унікальний номер 205/2541/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2541/19
Номер провадження 2/205/807/20
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 205/2541/19 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 20 березня 2019 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 28 березня 2008 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

04 травня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» направив претензію кредитора до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори.

27 червня 2018 року надійшла відповідь від Другої Дніпровської державної нотаріальної контори.

09 січня 2019 року до спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 28 березня 2008 року становить 6 522,95 грн., яка складається з: 6 522,95 грн. заборгованість за кредитом. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів по справі, оскільки вони проживали з ним за однією адресою на день його смерті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений строк від відповідачів відзив на позовну заяву не надійшов.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року провадження у цивільній справі в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 закрито у зв`язку зі смертю.

Від представника позивача Савіхіної А.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність відповідача, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла (а.с. 18).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 28 березня 2008 року становить 6 522,95 грн., яка складається з: 6 522,95 грн. заборгованість за кредитом (а.с. 4-6).

З матеріалів спадкової справи № 247/2014, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що позивачу АТ КБ «Приватбанк» про смерть позичальника ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 стало відомо 03 квітня 2014 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки дана спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 03 квітня 2014 року. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не зверталися.

Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалося на те, що відповідачі, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідачів та спадкодавця, адреса їх реєстрації є спільною: АДРЕСА_1 .

Однак, доказів реєстрації зазначених осіб за адресою: АДРЕСА_1 , на момент відкриття спадщини з боку позивача не надано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 58).

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності на пред`явлення вимоги до спадкоємців позичальника.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитними зобов`язаннями включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зокрема, ст. 1281 ЦК України передбачено пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Частиною 2 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачу було надано право протягом шести місяців від настання строку вимоги, тобто до 09 жовтня 2014 року звернутися до суду з даним позовом до спадкоємців ОСОБА_2 , проте позивач не скористався своїм правом у визначений законом строк.

Однак, в порушення строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивач звернувся з позовом про стягнення богу за кредитом спадкодавця 20 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З урахуванням того, що позивач пред`явив вимоги з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 611, 625, 1054, 1216, 1218, 1220, 1231, 1268-1269, 1281-1282 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Н.Г. Остапенко