Справа № 638/6705/20
Провадження № 2/638/3499/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Штих Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, положень статуту та припинення права користування нерухомими майном, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Харківського приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області та ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати недійсним рішенням засновника приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області Круглова В.В. в частині передачі статутного капіталу приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області права користування нежитловими будівлями літ. Б-1, загальною площею 59,9 кв.м. та літ. А-4, загальною площею 1426,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним акт приймання-передачі права користування зазначеними нежитловими будівлями. Визнати недійсним пункт 4.7 Статуту приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Лучнікової Ю.В. ХМНО № 45359387 від 04.02.2019. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Лучнікової Ю.В. ХМНО № 45359606 від 04.02.2019. Визнати припиненим право користування приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області на вказані нежитлові будівлі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції господарського суду та має розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013 року пунктом 3 суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до статей 1, 12, 41 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Приписами частини 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як зазначається в пункті 3.1.постанови Пленуму Вищого господарськогосуду України № 10 від 24.10.2011року «Про деякі питання підвідомчості тапідсудності справгосподарським судам», господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: 1) участь у спорі суб`єкта господарювання; 2) наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; 3) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та доданих до позову документів, ОСОБА_1 є співвласником корпоративних прав у статутному капіталі приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області. Її вимогами є визнання недійсним рішення засновника приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області Круглова В.В. в частині передачі до статутного капіталу ліцею права користування нежитловими будівлями, визнання недійсним акту приймання-передачі права користування нежитловими будівлями, а також визнання припиненим права користування ліцею нежитловими будівлями.

Отже спір виник між суб`єктами господарювання з приводу господарської діяльності приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, аналізуючи суб`єктивний склад та характер правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, положень статуту та припинення права користування нерухомими майном, є вимогами господарської юрисдикції, а тому повинні розглядатись у порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи, що заявлені позовні вимоги відносяться до компетенції господарських судів України та відповідно до статті 19 ЦПК України не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити.

Разом з тим, роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 353 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського приватного ліцею «Школа Ранок» Харківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів, положень статуту та припинення права користування нерухомими майном.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Харківського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.