15.06.2020
справа №642/7405/16-ц
провадження №6/642/88/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі: головуючого судді - Ольховського Є.Б., секретаря судових засідань Алімурадовій Т.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Представник КП «Харківводоканал» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заяву представник обґрунтовує тим, що 22.12.2016 р. судовим наказом Ленінського районного суду м.Харкова стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП "Харківводоканал" суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3375 грн. 73 коп. та суми сплаченого судового збору в розмірі 689 грн., тобто по 344,50 грн.з кожного. На підставі чого, лише 28.05.2020 р. стягувачу був виданий судовий наказ, строк пред`явлення до виконання три роки. Посилаючись на положення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», в якому вказано, що отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску такого строку, просить суд поновити його.

Представник заявника та боржники в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи положення ч.3 ст. 433 ЦПК України, суд ухвалив вважати можливим розглянути заяву за відсутності осіб, що не з`явились.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, судом встановлено, що судовим наказом ленінського райсуду м. харкова від 22.12.2016 р. стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства „Харківводоканал" заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми у сумі 3375 грн. 73 коп. та в рівних частках з боржника судовий збір у розмірі 689 грн. 00 коп., тобто по 344 грн. 50 коп. з кожного. Наказ заявником отримано 28.05.2020 року.

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», - отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є

поважною причиною пропуску такого строку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Положення ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, як уже зазначалось, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, тому суд, вирішуючи дане питання, відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява КП «Харківводоканал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів (судового наказу) до виконання є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 353, 354, 431, 432, 433 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву - задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству «Харківводоканал» строк для пред`явлення до виконання судового наказу №642/7405/16-ц, виданого Ленінським районним судом м.Харкова 22.12.2016 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП "Харківводоканал" суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3375 грн. 73 коп. та суми сплаченого судового збору в розмірі 689 грн., тобто по 344,50 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Є.Б. Ольховський