У Х В А Л А

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 592/18734/18

провадження № 61-8429 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Нагорним Віталієм Борисовичем на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом Сумської міської ради, Комунальної установи «Сумська гімназія №1» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року Сумська міська рада та КП «Сумська гімназія №1» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2020 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, позов Сумської міської ради, КП «Сумська гімназія №1» задоволено.

Зобов`язано ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0258 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Комунальна установа Сумська гімназія №1, м. Суми, Сумської області, яка межує з орендованою ФОП ОСОБА_2 земельною ділянкою за кадастровим номером :19:034:0026 площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_2 та розташована ззовні вздовж межі Б - В на кадастровому плані земельної ділянки за кадастровим номером :19:034:0026 на відрізках з послідовністю 25,92; 4; 13,08; 5,17; 4; 4,83, шляхом демонтажу огорожі, яка огороджує самовільно зайняту земельну ділянку.

Заборонено ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без письмової згоди Сумської міської ради будувати, у тому числі здійснювати нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт, будівель і споруд на земельній ділянці за кадастровим номером :19:034:0026 площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться у ФОП ОСОБА_2 в орендному користування на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 липня 2016 року, право оренди на яку зареєстровано 08 липня 2016 року у Державному земельному кадастрі та 08 липня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Сумської міської ради в дольовому порядку судові витрати у загальній сумі 19874 грн. 46 коп., тобто по 9937 грн. 30 коп. з кожної.

27 травня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника Нагорного В. Б. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та постановити, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається як на підставу касаційного провадження судових рішень пункти 1, 4 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник вважає, що апеляційний суд застосував статтю 376 ЦК України (щодо самочинного будівництва та його ознак) без врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №725/5630/15-ц (провадження №14-341цс18), в якій зазначено, що юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

Крім цього, скаржник посилається на пункт 5 частини 1 статті 411 ЦПК України та вважає, що судом апеляційної інстанції було порушено право на справедливий розгляд справи, оскільки відповідачі, у порушення вимог ч.ч.3, 4 ст. 128 ЦПК України, належними чином не були повідомлені про розгляд справи 03 лютого 2020 року.

Також, ОСОБА_1 вважає, що спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки відповідачі є фізичними особами-підприємцями і правовідносини пов`язані зі здійсненням ними господарської діяльності, а тому апеляційний суд помилково застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №306/2004/15-ц (провадження №14-36цс18).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Нагорним Віталієм Борисовичем на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року на підставі пунктів 1,4 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дійшов висновку, що рішення касаційного суду за наслідками перегляду судових рішень у цій справі має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в частині визначення предметної юрисдикції даної справи.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, ціни позову, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу № 592/18734/18 за позовом Сумської міської ради, Комунальної установи «Сумська гімназія №1» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров