Номер провадження: 22-ц/813/6296/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.05.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 523/14396/19

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6296/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- скаржник - Приватне акціонерне товариство «Видавничий дім «Одеса»,

- особа дії якої оскаржуються - Головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашніков Руслан Володимирович,

- заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про закриття провадження у справі в частині вимог скарги під час розгляду цивільної справи за скаргою Приватного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на дії Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Калашнікова Руслана Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Видавничий дім «Одеса» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бондаря В.Я. 10 березня 2020 року, про відмову у задоволенні скарги,

встановив:

13 вересня 2020 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» звернулося до суду першої інстанції із вищевказаною скаргою, в якій скаржник, з урахуванням уточнень скарги від 08.01.2020 року, остаточно просить: 1) визнати бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В., яка полягає у не внесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №59766931 як такою, що порушає права ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»; 2) визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 3) визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 4) визнати протиправною та скасувати платіжку вимогу №В-7/964 від 11.10.2019 року на суму - 11 868,88 грн.; 5) зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника; 6) перерахувати кошти на рахунок ПрАТ «Видавничий дім «Одеса»; 7) зобов`язати головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59766931.

Вищенаведені вимоги скарги обґрунтовані тим, що 13.08.2019 року головним державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашніковим Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №523/11422/17, виданого 10.07.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 38 792,35 грн.. 22.08.2019 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» письмово звернулося з листом-повідомленням до Другого відділу ДВС, яким повідомило про повне виконання рішення суду у добровільному порядку ще 12.07.2019 року. До листа додано копію наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі та копія платіжних доручень. Незважаючи на повне виконання судового рішення, виконавче провадження не закрито. Більше того, 21.10.2019 року державним виконавцем було винесено платіжну вимогу №В-7/964 від 21.10.2019 року, відповідно до якої заявнику необхідно сплатити - 11 868, 88 грн.. Бездіяльність головного державного виконавця Калашнікова Р.В., на думку скаржника, неправомірна. Окрім того, суми зазначені в постановах про стягнення не відповідають сумі вказаній в платіжній вимозі. Рішення суду було виконано в повному обсязі, за вирахуванням податків і зборів, що є правильною практикою, відповідно з позицією Верховного Суду (а. с. 1 5, 23 28, 100 - 106).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року у задоволенні вищенаведеної скарги було відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на переконання Приморського районного суду м. Одеси, подача скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору, як і про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, щодо визнання протиправною та скасування платіжної вимоги на суму 11 868,88 грн., зобов`язання державного виконавця повернути грошову суму, списану з рахунку боржника, та вимога про перерахування коштів на рахунок ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», є передчасною, так як вказане виконавче провадження не закінчено. Відтак, не наступили і відповідні наслідки закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено висновок про необґрутнованість вимог скарги в цій частині та необхідність залишення їх без задоволення.

При цьому, щодо вимог ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» про визнання бездіяльності державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження та відповідного зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження, то суд першої інстанції виходив з того, що підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а їх перелік є виключним.

Заявник, обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, посилався на наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, передбачених п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на наявність фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, суд першої інстанції не погодився з цим, враховуючи те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року встановлено декілька підстав для видачі виконавчих документів, а саме: - поновлення на роботі; - зобов`язання внести запис; - стягнення коштів. Належних доказів фактичного виконання боржником всіх цих вимог до суду сторонами виконавчого провадження не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про необгрутнованість вимог скарги і в цій частині та необхідності залишення їх без задоволення (а. с. 207 - 210).

В апеляційній скарзі ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року про відмову в задоволенні скарги. Ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПАТ «Видавничий дім «Одеса» витрати на проведення виконавчих дій у розмірі - 425,14 грн..

Скаржник, звертав увагу суду першої інстанції на те, що не зрозуміло, на що саме витрачав кошти державний виконавець у ході проведення виконавчих дій, адже жодного підтверджуючого документу на покупку товару чи послуги відповідно до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 року, державний виконавець не надавав. Проте, доводи скаржника були залишені судом першої інстанції поза увагою.

Зазначає про те, що постановою головного державного виконавця Капашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПРАТ «Видавничий дім «Одеса» виконавчий збір у розмірі 3 879,23 грн..

Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ст. 27 Закону України Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Даним положенням закону, судом першої інстанції було схвалено позицію державного виконавця, щодо винесеної ним Постанови про стягнення виконавчого збору від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн. (за невиконання рішення суду стягнути виконавчий збір у розмірі 10% від суми стягнення). Проте державний виконавець Калашніков Р.В. був не згоден з сумою податків, яку ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» утримало та перерахувало до бюджету із суми 38 792 грн. 35 коп., та збирався примусово стягнути саме суму податків на користь ОСОБА_1 у розмірі 7 564 грн. 51 коп.. Таким чином, 10% від суми примусового стягнення складає - 756 грн. 45 коп., а не - 3 879, 23 грн..

Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що скаржнику не було надано строку на добровільне виконання рішення суду, та сума виконавчого збору розрахована невірно. Відповідна постанова на адресу ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» не надходила. Не зважаючи на відсутність такої постанови, ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» виконало рішення Суворовського районного суду м. Одеси 12.07.2019 року про що проінформувало державного виконавця, що було зазначено судом першої інстанції. Однак, судом першої інстанції було зазначено лише про добровільне виконання рішення суду, разом з тим залишено поза увагою відсутність доказів про надання державним виконавцем боржнику можливості добровільного виконання рішення суду.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції зазначено, що заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, передбачених п. 9 частини першої ст. 39 Закону, а саме - на наявність фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, суд першої інстанції не погодився з цим, враховуючи те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року встановлено декілька підстав для видачі виконавчих документів, а саме: поновлення на роботі, зобов`язання внести запис, стягнення коштів. Належних доказів до суду щодо фактичного виконання скаржником всіх цих вимог, сторонами не надано.

Проте, дана позиція суду першої інстанції не може братися до уваги, адже з відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених Законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

10.7.2019року Суворовським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист по справі №523/11422/17 на суму 38 792 грн. 35 коп.. Саме на цю суму 12.07.2019 року ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» в добровільному порядку виконало рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року в частині виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. ОСОБА_1 була перерахована сума, з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, як того вимагає податковий кодекс України, а саме 12.07.2019 року: перераховано на банківську картку ОСОБА_1 грошову суму у розмірі - 31 227 грн. 84 коп.; утримано та перераховано податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6 982 грн. 62 коп.; утримано та перераховано військового збору у розмірі - 581 грн. 89 коп..

Нарахування та відрахування податку з доходів фізичних осіб та військового збору було здійснено ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на підставі ст. 168 Податкового кодексу України, як податкового агента.

Про дане добровільне виконання рішення ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» було повідомлено Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області листом - повідомленням за №028 від 22.08.2019 року. Проте, державний виконавець Калашніков Р.В. виконавче провадження не закрив, а вирішив в примусовому порядку стягнути з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» суму утриманих та перерахованих до бюджету податків (стягнути на користь ОСОБА_1 ), виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

З наведеного вбачається, що виконавче провадження відкривається на підставі виконавчого листа, і жодного посилання щодо декілька вимог, які необхідно вчинити, мова не йде. Отже, дане твердження суду першої інстанції є безпідставним та не може братися до уваги.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає на незастосування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення про відмову в задоволенні скарги практики Верховного Суду (а. с. 213 220).

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.

Вбачаючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття доповнень до апеляційної скарги, заяви про розгляд справи за відсутності апелянта, які надійшли до апеляційного суду 28.05.2020 року від адвоката Трепачової О.В., діючої від імені ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», та з яких не вбачається наявність електронного цифрового підпису цих електронних документів. Крім того відміткою на вказаних у даному абзаці доповнені до апеляційної скарги, заяві про розгляд справи за відсутності апелянта підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначених електронних документів.

За ініціативою суду на обговорення винесено питання про закриття провадження в частині розгляду скарги щодо дій державного виконавця про: 1) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 2) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 3) зобов`язання головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника з метою стягнення виконавчого збору.

Учасники справи сповіщені про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Між тим заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду від учасників справи не надійшло.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, освідомленість учасників справи про її розгляд, відсутність заяв, клопотань учасників справи щодо відкладення розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути питання про закриття провадження в частині вимог скарги за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши питання про закриття провадження в частині вимог скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», «Професійної спілки працівників культури України», третя особа: генеральний директор ПАТ «Видавничий дім «Одеса» Сваволя В.П. про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимішеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника охорони ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», поновлено ОСОБА_1 на посаді. Зобов`язано ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про поновлення на посаді із скасуванням попереднього запису про звільнення. Стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на користь ОСОБА_1 , середньомісячний заробіток за час вимішеного прогулу у розмірі 34 792,35 грн., моральну шкоду у розмірі - 4000 грн..

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2019 року змінено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року в частині мотивів та підстав часткового задоволення позову, в решті рішення суду залишено без змін.

Наказом №6 ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» від 12.06.2019 року було скасовано наказ від 05.07.2017 року №5-К про звільнення ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 09.08.2019 року звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання вищевказаних рішень.

Постановою головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59766931 з приводу виконання виконавчого листа №523/11422/17 від 10.07.2019 року.

Генеральний директор ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» Сваволя В.В. звернувся до Другого Приморського відділу ДВС з листом-повідомленням №028 від 22.08.2019 року, яким повідомив про сплату ОСОБА_1 середнього заробітку та моральної шкоди за рішенням суду, за вирахування податків, також ОСОБА_1 було поновлено на роботі. Просив закрити виконавче провадження.

Перерахування коштів у розмірі 31 227,84 грн. ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» на виконання рішення суду підтверджується платіжним дорученням №350 від 12.07.2019 року.

Також перерахування 6 982,62 грн. в якості податку та 581,99 грн. військового збору, що підтверджується платіжним дорученням №349 та №348 від 12.07.2019 року.

ОСОБА_1 07.10.2019 року подав головному державному виконавцю Калашнікову Р.В. заяву про закриття виконавчого провадження в частині поновлення на роботі, у зв`язку з виконанням рішення суду.

Також представник ОСОБА_1 заявою від 15.10.2019 року просив стягнути з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» залишок невиплаченого середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» виконавчий збір у розмірі 3 879,23 грн..

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 18.10.2019 року стягнуто з ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» витрати на проведення виконавчих дій у розмірі - 425,14 грн..

Постановою головного державного виконавця Калашнікова Р.В. від 12.11.2019 року накладено арешт на грошові кошти скаржника.

Між учасниками виконавчого провадження виникли правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76) визначено, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі 2-1409/11 не було відступлено від вищевказаної правової позиції і було викладено про те, що вимоги про зняття арешту з майна, яке є пов`язаними з вирішенням питання щодо стягнення виконавчого збору не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Матеріалами справи підтверджується, сторонами виконавчого провадження не заперечується, що вказані вище оскаржувані виконавчі дії вчинено державним виконавцем з метою стягнення, у тому числі, виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Таким чином, суд першої інстанції зробив неправильний висновок, що справа в частині розгляду вищенаведених вимог скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» щодо дій державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині розгляду вимог вищенаведеної скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса», щодо дій державного виконавця про: 1) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 2) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 3) зобов`язання головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника з метою стягнення виконавчого збору.

Згідно із ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права щодо підвідомчості спору в частині розгляду вимог вищенаведеної скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» щодо дій державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, колегія суддів вважає, що судове рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати. Провадження у справі закрити в частині розгляду вимог вищенаведеної скарги ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» щодо дій державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 377, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 10 березня 2020 рок про відмову у задоволенні скарги в частині розгляду скарги щодо дій державного виконавця про: 1) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 2) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 3) зобов`язання головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника з метою стягнення виконавчого збору - скасувати.

Провадження у справі в частині розгляду скарги щодо дій державного виконавця про: 1) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 879,23 грн.; 2) визнання протиправною та скасування постанови від 18.10.2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 18.10.2019 року на суму - 425,14 грн.; 3) зобов`язання головного державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Калашнікова Р.В. повернути ПрАТ «Видавничий дім «Одеса» грошову суму у розмірі 3 738,56 грн., списаної з рахунку боржника з метою стягнення виконавчого збору - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали, у випадках, передбачених частиною другої статті 389 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 17 червня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе