Справа № 175/3052/19
Провадження №4-с/175/9/20
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушної Л.В.,

за участю:

представника зацікавленої особи ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома» на бездіяльність приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із вищевказаною скаргою, зазначивши, що приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. здійснюється виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома», на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку - 25 вересня 2019 року, у сумі 58 097 грн. 82 коп. без утримання податків та обов`язкових платежів. 23.03.2020 року ТОВ «Солома» подано заяву приватному виконавцю про закінчення виконавчого провадження у зв`язку перерахуванням коштів в повному обсязі (46 768,74 грн. - сума до виплати, яка перераховується приватному виконавцю, 10 457,61 грн. податок на дохід фізичних осіб, 871,47 грн. військовий збір). У відповідь на заяву про закінчення виконавчого провадження скаржником було отримано лист приватного виконавця (від 30.03.2020 року №1585) про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що сума сплачена не у повному обсязі. Вважає, що така бездіяльність приватно виконавця порушує його законні права та інтереси як учасника виконавчого провадження та є протиправною. У зв`язку з чим, просить суд визнати дії приватного виконавця незаконними та зобов`язати приватного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження №61400158 від 26.02.2020 року.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник приватного виконавця Шустров Є.Ф. у судовому засіданні заперечував у задоволенні скарги, надавши відзив, посилаючись на те, що виконавчим документом передбачено стягнення у сумі 58097,82 грн., а боржник сплатив 46768,74 грн. Іншу частину цієї суми боржник сплатив як ПДФО та військовий збір на користь відповідних державних органів. Таким чином, несплаченою на користь стягувача залишається грошова сума, яка є різницею між загальною сумою , що визначена вимогами виконавчого документа та сумою, що була сплачена боржником на виконання рішення виконавчого документу.

Стягувач ОСОБА_2 також заперечувала проти задоволення скарги.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність представника заявника на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми, оскільки відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома», на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку - 25 вересня 2019 року, у сумі 58 097 грн. 82 коп. без утримання податків та обов`язкових платежів.

16.12.2019 року за вказаним рішенням виданий виконавчий лист №175/3052/19 на підставі якого приватним виконавцем відкрито виконавче провадження (постанова від 26.02.2020 року, (реєстраційний номер виконавчого провадження 61400158).

23.03.2020 року подано заяву приватному виконавцю про закінчення виконавчого провадження у зв`язку перерахуванням коштів в повному обсязі (46 768,74 грн. - сума до виплати, яка перераховується приватному виконавцю, 10 457,61 грн. податок на дохід фізичних осіб, 871,47 грн. військовий збір), що підтверджується платіжними дорученнями №118,119,410 від 29.01.2020 року та 10.03.2020 року.

Листом за від 30.03.2020 року №1585 приватним виконавцем повідомлено ТОВ «Солома», що сума була сплачена не у повному обсязі.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виданий судом виконавчий лист є документом, на підставі якого державна виконавча служба здійснює примусове виконання.

При цьому в ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавчепровадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій,які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи та наявних в матеріалах справи доказів, приватним виконавцем здійснювалися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду.

ТОВ «Солома» сплатило кошти на погашення заборгованості у розмірі 46 768,74 грн. - сума до виплати, яка перераховується приватному виконавцю, 10 457,61 грн. податок на дохід фізичних осіб, 871,47 грн. військовий збір), що підтверджується платіжними дорученнями №118,119,410 від 29.01.2020 року та 10.03.2020 року .

Таким чином твердження скаржника про те, що ним було виконано рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист не відповідає обставинам справи, оскільки виконавчим документом передбачено стягнення у сумі 58097,82 грн., а боржник сплатив 46768,74 грн.

Отже, приватним виконавцем було вірно зазначено, що сума стягнення за виконавчим документом була сплачена не у повному обсязі.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 447-451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволені скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солома» на бездіяльність приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О.Ребров