Справа № 522/1485/20
Провадження № 2/522/3525/20
22 червня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі судового засідання - Вадуцкої В. І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги,
До суду 28 січня 2020 року надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за яким просили стягнути надміру виплачені кошти у сумі 8150, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що відповідач після оформлення вказаним Департаментом виплати щомісячної державної соціальної допомоги одиноким матерям не надала відомості щодо зміни форми навчання її доньки із денною на заочну, а тому за період із 28.02.2017 року по 01.09.2019 року їй було надміру нараховані та виплачені кошти державної допомоги на загальну суму 9 150, 00 грн.. 12 квітня 2019 року відповідачка в добровільному порядку повернула на рахунок Департаменту 1000 грн., проте станом на 20.01.2020 року залишок суми надміру виплаченої допомоги відповідачем не відшкодовано. За викладених обставин вимушені звернутися до суду з дійсним позовом.
Ухвалою суду від 11.02.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні 06.03.2020 року.
У зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи 06.03.2020 року, 26.03.2020 року, 06.05.2020 року відкладався.
У судове засідання 19.06.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Жодних клопотань від сторін не надходило, заяв по суті справі відповідачка не надала. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 22.06.2020 року.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям. (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»).
Судом встановлено, що відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.09.2016 року, їй призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям на доньку, ОСОБА_2 , 1994 року народження, на період із 01.09.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До заяви відповідачка надала довідку від 08.09.2016 року №50.16/17 про навчання її доньки на денній формі навчання в Південноукраїнському національному педагогічному університеті імені К.Д. Ушинського (період навчання згідно довідки з 01.09.2016 року по 31.01.2018 року).
У подальшому відповідачка звернулась до Департаменту з заявою про призначення відповідної допомоги 21.03.2017 року, при цьому долучила довідку від 18.03.2017 року №16/17.44, згідно якої її донька є студенткою заочної форми навчання, терміном навчання із 01.09.2016 року по 31.01.2018 року.
За період із 28.02.2017 року по 01.09.2019 року відповідачці були нараховані та виплати кошти державної допомоги на загальну суму 9 150, 00 грн..
Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівко ю матері (батька, усиновлювача) дитини.
Згідно ст.18-3 цього Закону допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.
Відповідно до п.49 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердженого постановою КМ України №1751 від 27 грудня 2001 року особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).
Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.
У зв`язку із тим, що на підставі заяви від 21.03.2017 року було встановлено, що відповідачка при первісному зверненні до Департаменту не надала достовірні дані та приховала істотні обставини, а саме то, що її донька навчається на заочній формі навчання, зазначене призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на суму 9150, 00 грн..
12 квітня 2019 року ОСОБА_1 добровільно повернула на рахунок Департаменту кошти на суму 1000 грн..
Листом Департаменту від 03 травня 2018 року №12-02-03-01/544 було повідомлено відповідачку про необхідність повернення надміру виплачених коштів на рахунок Департаменту, проте станом на 20.01.2020 року переплачені кошти в добровільному порядку повернуті не були.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України)
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми коштів грошової допомоги, виплачених надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1212 ЦК України, якою передбачено повернення безпідставно отриманої допомоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути зі ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.15-16, 1166, 1212, 1215 Цивільного кодексу України, ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», п. 34, п. 46, п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, ст.ст. 10-13, 43, 44, 49, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 284, 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

Повний текст рішення суду складено 22.06.2020 року

Суддя Л. В. Домусчі