Справа № 491/1502/15-ц
УХВАЛА

18 червня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали подання начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшло подання начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Зі змісту подання вбачається, що на виконанні в Ананьївському районному відділі державної виконавчої служби Південного перебувають виконавчі листи: №491/1502/15-ц від 4 лютого 2016 року, виданий Ананьївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрат на сплату судового збору в сумі 1218 грн.; №491/1502/15-ц від 4 лютого 2016 року, виданий Ананьївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 72407,02 грн.

Боржницею вимоги виконавчих документів в повному обсязі не виконуються. З метою виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості, державним виконавцем було направлено запити до реєструючи установ та організацій. За результатами наданих на запити відповідей встановлено, що ОСОБА_1 не є власником земельних ділянок, транспортних засобів та сільськогосподарської техніки. Крім того, боржницею не відкрито рахунки в банківських установах, відносно неї відсутня інформація щодо джерел отримання доходів, вона не отримує пенсію.

Також, виходом за адресою, вказаною у виконавчих документах, як місце проживання ОСОБА_1 , державним виконавцем встановлено, що боржниця за вказаною адресою не проживає і майна, на яке можливо звернути стягнення ,не зберігає.

Проте, як зазначено в поданні, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за фізичною особою ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та дата народження, якої збігаються з реєстраційним номером облікової картки платника податків та датою народження боржниці, на праві спільної сумісної власності зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначено в поданні, згідно довідки Ананьївського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області встановлено, що 9 грудня 1995 року відділом був складений актовий запис про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а останній присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Враховуючи викладене, на думку державного виконавця, квартира АДРЕСА_1 єдиним належним боржниці майном, на яке можливо накласти звернути з метою погашення заборгованості за виконавчими документами.

При цьому, відповідно до даних Державного реєстру речових прав боржниця володіє зазначеною квартирою на праві спільної сумісної власності з іншими особами, а саме: матір`ю ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_6 , частка боржниці у спільному майні не визначена, що унеможливлює виконання судового рішення, у зв`язку з чим начальник Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся до суду з даним поданням.

Суд дослідивши подання та додані до нього матеріали вважає, що подання має бути залишено без руху та особі, що з ним звернулася має бути надано час для усунення недоліків подання, з наступних підстав.

Можливість звернення державного виконавця до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами передбачено статтею 443 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, статтею 443 ЦПК України будь-яких вимог до форми та змісту такого подання не визначено.

Проте, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наведеного вбачається, що до подання начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), як до подання учасника виконавчого провадження, мають бути застосовані вимоги щодо форму та змісту встановлені відповідними статтями ЦПК України, які регулюють аналогічні питання.

Відповідно до частини 1 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 174 ЦПК України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 1 статті 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

При цьому, у поданні викладені певні вимоги та їх обґрунтування, що робить його за змістом найбільш близьким саме до позовної заяви, вимоги до форми та змісту якої визначені статтею 175 ЦПК України.

Так, пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини 2 статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

З наведеного вбачається, що крім сторін у справі, про розгляд подання мають бути повідомлені і заінтересовані особи.

Відповідно до частини 1 статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 2 статті 355 ЦК України визначено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з подання, в даному випадку мова йде про право спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини 1 статті 370 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, абзацом 2 частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

З наведеного вбачається, що з метою належного визначення судом часток співвласників у спільній сумісній власності суд має враховувати обставин, які мають істотне значення., для власників предмета спільної сумісної власності, що неможливе без їх заслуховування судом.

З наведеного вбачається, що у справах про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, заінтересованими особами є інші власники такого майна.

З подання вбачається, що такими власниками окрім боржниці є її матір ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 .

При цьому, подання відомостей не містить відомостей про місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що є порушенням вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Вимоги щодо зазначення вказаних відомостей щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджується з вимогою ч.2 ст.443 ЦПК України, якою передбачено здійснення розгляду подання з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Оскільки ч.ч.2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України визначено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

З наведеного вбачається, що відсутність відомостей про адреси заінтересованих осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , унеможливлює для суду їх належне повідомлення про розгляд справи, що призведе до порушення вимог ч.2 ст.443 ЦПК України, а також в подальшому можливого порушення їх прав, як співвласників майна.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З наведеного вбачається, що є всі підстави для залишення подання про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, без руху та надання особі, яка з ним звернулася часу для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.174, 175, 185, 260, 261, 443 -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня отримання ухвали.

Копію ухвали направити до Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визначення частики майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У разі не виконання вказаних вимог подання буде повернуте особі, яка з ним звернулася, без розгляду.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.О.Желясков