Номер провадження: 22-ц/813/3965/20
Номер справи місцевого суду: 521/5483/19
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи це тим, що їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_4 рішенням керівництва і президії об`єднаного будівельного комітету тресту «Одестрансбуд» від 21 січня 1974 р. №17 надали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Разом з нею у квартирі зареєстровані: син ОСОБА_5 та онука ОСОБА_2 . З липня 2017 року онука не проживає з позивачем у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до АР Крим, де вона зареєстрована за новою адресою по теперішній час. Позивач зазначає, що перешкод у користуванні жилим приміщенням члени сім`ї онуці не чинили, особистих речей її в квартирі не має. Через реєстрацію онуки їй нараховують надмірні платежі за комунальні послуги та виникають складності з оформленням приватизації даної квартири, тому вона звернулася з цим позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи на 09.06.2020 року на 14.00 годину, сторони до суду не з`явилися.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Від інших сторін заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до ст.. 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наведених нижче підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави вважати, що не проживання малолітньої дитини у спірній квартирі обумовлено поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житлом.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

-відповідно до рішення керівництва і президії об`єднаного будівельного комітету тресту «Одестрансбуд» від 21 січня 1974 року №17 в розпорядження автобази треста в рахунок норми будівельного комбінату виділено 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 (відомчий будинок, що експлуатується) для відселення з сімейного гуртожитку сім`ї шофера автобази ОСОБА_4 , дружина якого є інвалідом 1 групи у зв`язку з отриманою виробничою травмою на СТК. На квартирному обліку в СТК вона не перебуває, а її чоловік ОСОБА_6 перебуває на квартирному обліку за місцем постійної роботи на автобазі треста «Одестрансбуд»;

-22 серпня 1974 року ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради депутатів трудящих виданий ордер за № 617 на вселення його та членів сім`ї ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_5 (син).

Крім того, у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 з ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 , який проживав у спірній квартирі на правах члена їх сім`ї;

-згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.01.1981 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.10);

-згідно з свідоцтвом про народження, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а. с. 11);

-згідно з свідоцтвом про смерть від 07.11.2015 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 39 років (а. с.9);

-розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації № 137/01-06 від 27 березня 2019 року відкрито особистий рахунок на ОСОБА_1 на двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_3 , на склад сім`ї - 3 особи (вона, син - ОСОБА_5 , внучка - ОСОБА_7 );

-згідно з довідкою про склад сімї та реєстрацію № 1137 від 28 березня 2019 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 з 08 квітня 2013 року зареєстровано відповідача ОСОБА_7 , 2013 року народження;

-відповідно до відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по м. Одесі та Одеській області не значиться.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень за участі ОСОБА_7 ухвалені:

-заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2007 року у справі № 2-3780/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 ;

-рішення Київського районного суду м.Одеси від 28.04.2014 року у справі № 520/1394/14-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2005 року народження.

Зі змісту даних судових рішень вбачається, що ОСОБА_7 (батько малолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження) був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заявила вимоги про визнання малолітньої ОСОБА_2 особою, що втратила право користування квартирою на підставі ст. ст.71, 72 ЖК УРСР.

З встановлених у справі обставин вбачається, що спірна квартира є неприватизованою і батько малолітньої ОСОБА_7 - ОСОБА_7 був зареєстрований на правах члена сім`ї наймача

ОСОБА_4 , 2013 року народження, була зареєстрована у квартирі, оскільки залишилися проживати з батьком і після смерті батька у 2015 році перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_3 , яка у спірній квартирі не була зареєстрована і у справі відсутні відомості про її вселення зі згоди всіх наймачів та подальше проживання у квартирі.

Разом з тим, ОСОБА_3 ,як мати ОСОБА_7 має в силу закону обов`язок утримувати дитину до повноліття.

Саме такими обставинами викликана необхідність переїзду малолітньої дитини до місця мешкання своєї матері.

Між тим, право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження, тому дитина будучи членом сім`ї свого батька проживала у спірній квартирі з ним та позивачкою до смерті свого батька, після чого дитину забрала до себе її мати, яка в силу закону зобов`язана утримувати дитину, враховуючи її малолітній вік (3 роки на час переїзду до матері влітку 2017 року), а дитина в силу малолітства не могла обирати місце проживання на свій розсуд. При цьому з встановлених у справі обставин не вбачається, що мати дитини мала місце проживання і не мала права користування спірною квартирою, де мешкала дитина і де мешкає позивач.

Оскільки дитина не досягла повноліття, а відтак не набула повної цивільної дієздатності, причини її не проживання у квартирі є поважними, а тому і відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування цією квартирою з підстав, передбачених статтями 71, 72 ЖК Української PCP.

Таких висновків набув Верховний Суд у постанові від 04липня 2018 року у справі № 711/4431/17, у постанові від 27грудня 2018 року у справі № 759/19394/15-ц.

При цьому не сплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивач (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неможливості дитині обирати місце проживання одноособово і що їх місце визначається за місцем проживання батьків були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Доводи апеляційної скарги відносно неприйняття судом до уваги довідки з місця проживання дитини, яка мешкає зі своєю матір`ю, на правильність остаточного висновку райсуду не впливає і висновок суду про відсутність підстав для задоволення вимог з підстав ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, на які посилалася позивач в обґрунтування вимог про втрату малолітньою дитиною права користування квартирою у зв`язку з не проживанням без поважних причин, несплатою комунальних послуг та утруднення приватизації квартири позивачкою, не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 17 червня 2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова