КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 382/1858/16-ц

11 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Карпович В.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

17 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням придбати у належне йому нерухоме майно.

На підтвердження намірів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок на АДРЕСА_1 на підставі розписки від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 отримав від нього 50 000,00 грн.

Вказував, що ОСОБА_5 тяжко хворів, гроші йому були потрібні терміново на лікування, а документи для оформлення договору купівлі-продажу були не підготовлені, впевненості в позитивному результаті проведення лікування не було, тому ОСОБА_5 склав заповіт на його ім`я, за яким заповів йому вищевказане майно.

Під час укладення договору купівлі-продажу у нього не було паспорта, отже він не міг стати стороною цього правочину, тому право власності на будинок та земельні ділянки по АДРЕСА_1 було оформлено на його сина - ОСОБА_1 .

Так, 31 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були укладені спірні договори купівлі-продажу.

При цьому всі розрахунки за вказаними договорами були здійснені за його особисті кошти, без будь-якої участі відповідача ОСОБА_1 . Спірні будинок та земельні ділянки він придбавав для себе особисто. Відповідач зобов`язався у подальшому переоформити на нього право власності на вказані вище будинок та земельні ділянки.

У жовтні 2016 року він звернувся до відповідача з проханням переоформити будинок та земельну ділянку на його ім`я, проте, останній ухиляється від виконання їхньої домовленості та стверджує, що майно належить йому особисто та придбано за його власні кошти.

Враховуючи викладене просив суд:

визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 223, удаваним в частині покупця з моменту його укладення;

визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки розміром 0,0999 га, кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 224, удаваним в частині покупця з моменту його укладення;

визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки розміром 0,0646 га, кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 225, удаваним в частині покупця з моменту його укладення;

визнати його покупцем по договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 223.

визнати його покупцем по договору купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 224, удаваним в частині покупця з моменту його укладення;

визнати його покупцем по договору купівлі - продажу земельної ділянки, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 225, удаваним в частині покупця з моменту його укладення;

визнати за ним право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

визнати за ним право власності на земельну ділянку, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 .

визнати за ним право власності на земельну ділянку, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 ;

внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- до запису про право власності № 5175734 від 31.03.2014 в графі "власник" замість ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: АДРЕСА_3 " внести запис " ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 ;

- до запису про право власності № 5175493 від 31.03.2014 в графі "власник" замість " ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 " внести запис " ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 ;

- до запису про право власності №5175254 від 31.03.2014 в графі "власник" замість " ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: : НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 " внести запис "" ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року визнано договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 223, удаваним в частині покупця з моменту його укладення.

Визнано договір купівлі - продажу земельної ділянки розміром 0,0999 га, кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 224, удаваним в частині покупця з моменту його укладення.

Визнано договір купівлі - продажу земельної ділянки розміром 0,0646 га, кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , укладений 31 березня 2014 року, реєстровий номер 225, удаваним в частині покупця з моменту його укладення.

Визнано ОСОБА_2 покупцем по договору купівлі-продажу: житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 223.

Визнано ОСОБА_2 покупцем по договору купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 224.

Визнано ОСОБА_2 , покупцем по договору купівлі - продажу земельної ділянки, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 225.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 .

Внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

до номеру запису про право власності 5175734 від 31.03.2014 в графі "власник" замість ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: АДРЕСА_4 " внести запис " ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 .

до номеру запису про право власності 5175493 від 31.03.2014 в графі "власник" замість " ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 " внести запис " ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 .

до номеру запису про право власності 5175254 від 31.03.2014 в графі "власник" замість " ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: : НОМЕР_2 , виданий 22.06.2004, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 " внести запис "" ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 25.09.98, видавник: Яготинський РВ ГУ МВС України в Київській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 березня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження досягнутої між ним та позивачем домовленості щодо передачі ним спірного майна у власність позивача.

Оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовував показами свідків подружжя ОСОБА_6 (двоюрідного брата позивача та його дружини ОСОБА_5 ) та свідка ОСОБА_4 (дружини позивача). При цьому, судом не враховано роз`яснення п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в якому звернуто увагу судів на те, що за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину.

Крім того, судом першої інстанції не враховано також роз`яснення, викладені в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» яким визначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсними є насамперед сторони правочину. Однак, у даній справі лише його ( ОСОБА_1 ) залучено відповідачем у справі. При цьому інша сторона договорів купівлі - продажу будинку та земельних ділянок ОСОБА_5 - помер, коло його спадкоємців не встановлено, до участі у розгляді справи спадкоємці не залучені.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2017 року вирішено в резолютивній частині рішення суду вказати: Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності - задовольнити повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2018 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності правонаступниками процесуальних прав та обов`язків ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити посилаючись на те, що заповіт на спірне нерухоме майно був складений саме на ім`я ОСОБА_2 , договір авансу щодо придбання цього майна також був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який написав розписку про те, що отримав аванс від покупця ОСОБА_2 . Також вказували, що під час розгляду іншої цивільної справи відповідач ОСОБА_1 зазначав, що спірне майно фактично придбане не ним, а його батьком ОСОБА_2 . Всі документи на спірний житловий будинок і земельні ділянки, квитанції щодо оплати послуг оцінювача, знаходилися у позивача ОСОБА_2 , як покупця спірного майна. З огляду на те, що саме ОСОБА_7 домовився про істотні умови договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок та за власні кошти сплатив вартість цього майна, то доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 березня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову.

У задоволені позову ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки удаваними в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 , який також є правонаступником ОСОБА_2 та правонаступники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_5 ( продавець) було укладено договір авансу по купівлі-продажу будинку , за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується прийняти встановлену ціну та передати у власність покупцю будинок загальною площею 62.60 кв. м. з надвірними будівлями та 2 земельні ділянки площею 0,0646 га та 0,0999 га, що заходяться за адресою АДРЕСА_1 і належать продавцю на праві власності , а покупець зобов`язується сплатити встановлену ціну та прийняти у власність вказане майно. Згідно п. 1.3 даного договору ціна вказаного майна орієнтовно ( в залежності від експертної оцінки) становить 240 000,00 гривень. В п.1.4 договору сторони дійшли згоди, що виплата вартості майна буде проведена шляхом внесення грошових коштів двома частинами : авансу у розмірі 50000,00 грн. о 31 жовтня 2013 року, решта грошових коштів у сумі орієнтовно ( в залежності від експертної оцінки) 190 000,00 грн. повний розрахунок - до моменту нотаріального оформлення договору купівлі-продажу майна, вказаного у п.1.1 договору. Гроші передаються покупцем особисто продавцю з наданням відповідного документального підтвердження проведеної платіжної операції.

Відповідно до розписки, складеної ОСОБА_5 30 жовтня 2013 року, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 50 000,00 грн. в якості авансу в рахунок отримання ним платежу за будинок з надвірними будівлями та за дві земельні ділянки площею 0,0646 га та 0,0999 га, які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать йому на праві власності. (а.с.19)

Також 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 склав заповіт за яким заповів ОСОБА_2 належний йому житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , належну йому земельну ділянку, розміром 0,0999 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та належну йому земельну ділянку розміром 0,0646 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2300. (а.с.18)

31 березня 2014 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 223. (а.с.14-15)

31 березня 2014 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0646 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:031:0017. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 225. (а.с.8-9)

Також 31 березня 2014 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0999 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка розташована на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:031:0016. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 224. (а.с.11-12)

Згідно свідоцтва про смерть від 13 жовтня 2015 року серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.51)

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що під час укладення 31 березня 2014 року оспорюваних договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок у нього не було паспорта, тому право власності на вказане майно було оформлено на його сина - ОСОБА_1 . При цьому всі розрахунки за придбаний у ОСОБА_5 житловий будинок та земельні ділянки були здійснені за його особисті кошти, без будь-якої участі відповідача ОСОБА_1 . Спірні будинок та земельні ділянки він придбавав для себе особисто. Відповідач зобов`язався у подальшому переоформити на нього право власності на вказані вище будинок та земельні ділянки. У жовтні 2016 року він звернувся до відповідача із проханням переоформити будинок та земельні ділянки на його ім`я, проте ОСОБА_1 ухиляється від виконання їх домовленості та стверджує, що майно належить йому особисто та придбано за його власні кошти.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , визнаючи договори купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки розміром 0,0999 га, кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, земельної ділянки розміром 0,0646 га, кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства що розташовані по АДРЕСА_1 , укладені 31 березня 2014 року, удаваними в частині покупця з моменту їх укладення, визнаючи ОСОБА_2 покупцем по договору купівлі-продажу: житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 223, визнаючи ОСОБА_2 покупцем по договору купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 224, визнаючи ОСОБА_2 , покупцем по договору купівлі - продажу земельної ділянки, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , укладеному 31 березня 2014 року, реєстровий номер 225, визнаючи за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , на земельну ділянку, розміром 0,0999 га., кадастровий номер :07:031:0016, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, та розташована по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, розміром 0,0646 га., кадастровий номер :07:031:0017, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції посилався на доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони ґрунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах, вимогах матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд має з`ясувати наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Для визнання правочину удаваним необхідно мати на увазі, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди, наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо, оскільки удаваний правочин може бути вчинений як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування іншого незаконного правочину, при цьому будь-якого обмеження щодо наявності умислу в усіх сторін такого правочину законом не встановлено. Такий умисел може бути завуальований лише однією стороною, про що інша сторона може не знати, як і навпаки.

При цьому, удаваним може бути не весь правочин, але лише в частині когось з його учасників, якщо буде встановлено що інший учасник за змістом договору домовлявся про істотні умови договору, про її ціну, сплатив за власні кошти її покупну ціну, придбав майно для себе та наступні дії сторін свідчать про прийняття виконання договору іншою стороною.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на розписку ОСОБА_5 від 30.10.2013 року, заповіт від 30.10.2013 року, складений ОСОБА_5 на його користь, договір авансу купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 30.10.2013 року, покази свідків.

З наданого суду та дослідженого в судовому засіданні договору авансу по купівлі-продажу будинку, укладеного 30 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_5 (продавець) вбачається, що за умовами п.1.1 вказаного договору продавець зобов`язується прийняти встановлену ціну та передати у власність покупцю будинок загальною площею 62.60 кв. м. з надвірними будівлями та 2 земельні ділянки площею 0,0646 га та 0,0999 га, що заходяться за адресою АДРЕСА_1 і належать продавцю на праві власності, а покупець зобов`язується сплатити встановлену ціну та прийняти у власність вказане майно.

Згідно п. 1.3 даного договору ціна вказаного майна орієнтовно ( в залежності від експертної оцінки) становить 240 000,00 гривень.

В п.1.4 вказаного договору сторони дійшли згоди, що виплата вартості майна буде проведена шляхом внесення грошових коштів двома частинами : авансу у розмірі 50000,00 грн. до 31 жовтня 2013 року, решта грошових коштів у сумі орієнтовно ( в залежності від експертної оцінки) 190 000,00 грн. повний розрахунок - до моменту нотаріального оформлення договору купівлі-продажу майна, вказаного у п.1.1 договору. Гроші передаються покупцем особисто продавцю з наданням відповідного документального підтвердження проведеної платіжної операції. (а.с.20-21)

Згідно розписки, складеної ОСОБА_5 30 жовтня 2013 року, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 50 000,00 грн. в якості авансу в рахунок належного для отримання ним платежу за будинок з надвірними будівлями та за дві земельні ділянки площею 0,0646 га та 0,0999 га, які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать йому на праві власності. (а.с.19)

Також 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 склав заповіт, за яким заповів належний йому житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та належну йому земельну ділянку розміром 0,0999 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належну йому земельну ділянку, розміром 0,0646 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства - ОСОБА_2 . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2300. (а.с.18)

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав, що він проживає по сусідству з колишнім будинком ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . Із позивачем ОСОБА_9 знайомий на протязі тривалого часу. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були однокласниками та підтримували дружні відносини. Коли ОСОБА_10 захворів, то у нього не було коштів на операцію і, як йому відомо, кошти за проведення операції ОСОБА_5 заплатив ОСОБА_7 . Дані обставини йому відомі від самого ОСОБА_11 , який проживав один, без сім`ї. ОСОБА_7 часто приїздив до будинку в якому раніше проживав ОСОБА_10 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 показав, що він також проживає по сусідству із будинком, який належав ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_10 захворів, а коштів у нього на лікування не було, то ОСОБА_7 заплатив кошти за проведення операції ОСОБА_11 . ОСОБА_14 купив ОСОБА_7 , який після смерті ОСОБА_11 приймав участь в його похованні.

Подружжя ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були допитані в якості свідків, показали суду, що у ОСОБА_11 крім них нікого з рідних не було. На початку 2014 року брат ОСОБА_5 став тяжко хворіти, мав великі борги та не мав коштів на своє лікування. Вони не могли надати ОСОБА_13 матеріальної допомоги, так як самі є пенсіонерами. Так як ОСОБА_7 підтримував дружні відносини із ними, то він запропонував ОСОБА_13 купити у останнього будинок, щоб за ці кошти ОСОБА_10 міг розрахуватися за борги та сплатити кошти за лікування. При цьому ОСОБА_7 пообіцяв ОСОБА_13 , що той буде жити в будинку до своєї смерті. На дану пропозицію ОСОБА_10 погодився. Боячись, що він після операції не виживе, ОСОБА_10 перед операцією склав заповіт на користь ОСОБА_2 , який взяв на себе зобов`язання нести витрати по лікуванню ОСОБА_11 . ОСОБА_2 возив ОСОБА_5 в лікарню до м. Києва. За операцію, а також за придбання ліків ОСОБА_5 кошти сплачував ОСОБА_2 , приблизно в розмірі 50 000,00 грн. У березні 2014 року стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, а тому він вирішив оформити договір купівлі-продажу свого будинку. При оформленні договору купівлі-продажу будинку та передачі коштів за будинок він попросив їх бути присутніми при цьому. В день оформлення договору за ними із своєю дружиною автомобілем приїхав ОСОБА_2 і вони разом поїхали в м. Яготин до приватного нотаріуса Черних О.В. для оформлення договору купівлі-продажу будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Також свідок ОСОБА_16 показала, що при оформленні договору, ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 кошти, які на прохання останнього вона, в присутності свого чоловіка ОСОБА_15 - брата ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та дружини останнього перерахувала. Коштів було 216 000 грн., які вона після перерахунку передала особисто в руки ОСОБА_13 . Всі документи на будинок разом із договором купівлі-продажу взяла дружина ОСОБА_2 . Після оформлення договору ОСОБА_10 продовжував проживати в колишньому своєму будинку до смерті. Всі витрати пов`язані з похованням ОСОБА_11 взяв на себе ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_2 , показала суду, що після реєстрації їх шлюбу між її чоловіком та його синами від першого шлюбу виникли неприязні відносини, так як останні були проти офіційних відносин їхнього батька з нею. Її чоловік ОСОБА_7 підтримував дружні відносини із колишнім своїм однокласником ОСОБА_17 , який тяжко хворів, мав великі борги та не мав коштів на особисте лікування. Останньому було запропоновано зробити операцію, але коштів на це не було. Тоді її чоловік (позивач), порадившись із нею, запропонував ОСОБА_13 купити у нього будинок, щоб за отримані від нього кошти останній міг розрахуватися з боргами та лікуватися, при цьому пообіцяв, що той залишиться проживати в своєму будинку до самої смерті. На дану пропозицію ОСОБА_10 погодився. Боячись, що після операції не виживе, ОСОБА_10 перед операцією склав заповіт на користь ОСОБА_2 та розписку про отримання від ОСОБА_2 50 000,00 грн. в рахунок вартості будинку. Після операції стан здоров`я ОСОБА_11 значно погіршився і він, боячись що помре, та з огляду на те, що 8 квітня 2014 року закінчувався термін дії звіту про оцінку житлового будинку, запропонував ОСОБА_18 оформити договір купівлі-продажу будинку. Так як у ОСОБА_2 був відсутній паспорт, оскільки він залишився в її квартирі в м. Одеса, то він, будучи на той час в добрих відносинах зі своїм сином ОСОБА_19 , запропонував ОСОБА_20 оформити договір купівлі-продажу будинку на нього, при умові, що в подальшому цей договір переоформлять на ОСОБА_2 , на що ОСОБА_19 погодився. В призначений для оформлення договору день вона із ОСОБА_9 приїхали автомобілем до ОСОБА_11 та,разом із братом останнього та дружиною брата вони поїхали в м.Яготин до приватного нотаріуса Черних О.В. До нотаріуса своїм автомобілем приїхав і син її чоловіка ОСОБА_21 . Після оформлення договору купівлі-продажу будинку на сина, її чоловік відрахував 216 000 грн. та передав ОСОБА_13 , який в їх присутності передав ці кошти дружині свого брата ОСОБА_16 , яка їх перерахувала та віддала їх ОСОБА_13 . Після оформлення договору купівлі-продажу документи на будинок разом із оригіналом договору були передані її чоловіком їй для зберігання.

Також судом першої інстанції, за клопотанням представника позивача було відтворено запис пояснень відповідача ОСОБА_1 у справі 382/2391/15 за позовом ОСОБА_22 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди. У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що житловий будинок по АДРЕСА_1 було придбано за особисті кошти його батька ОСОБА_2 , але договір купівлі-продажу було оформлено на нього. Документи на будинок та ключі від будинку знаходяться у його батька ОСОБА_2 . Він ніякого відношення до даного будинку не має та всього двічі навідувався до цього будинку. Він зареєстрований по АДРЕСА_2 , де й проживає по даний час. У будинку по АДРЕСА_1 він не проживає, ключів у нього від будинку немає, будинок тільки оформлений на нього. Також визнав, що будинок зареєстрований на праві власності за ним, проте купив його батько і оформив на нього. Сказав, що після того як він одружиться, то батько подарує йому цей будинок. Весілля ще не було і будинок йому батько ще не подарував. (а.с. 48, 49)

Таким чином, обставина придбання спірного майна саме за особисті кошти позивача ОСОБА_2 визнана відповідачем ОСОБА_1 в іншій цивільній справі №382/2391/15 та підтверджується вказаними вище та дослідженими доказами у даній справі.

Аналізуючи зазначене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що саме позивач ОСОБА_2 був покупцем будинку та земельних ділянок, що заходяться за адресою АДРЕСА_1 за договорами від 31.03.2014 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між ним та позивачем домовленості щодо подальшої передачі спірного майна у власність позивача не спростовують вірного висновку суду першої інстанції про те, що будинок загальною площею 62.60 кв. м. з надвірними будівлями та 2 земельні ділянки площею 0,0646 га та 0,0999 га, що заходяться за адресою АДРЕСА_1 були придбані за особисті кошти позивача ОСОБА_2 , та що саме останній є покупцем спірного майна.

Відповідачем не спростовано факту придбання вказаних будинку та земельних ділянок за особисті кошти позивача, а також не надано суду доказів на підтвердження того, що саме ним сплачувалися кошти за договорами купівлі-продажу від 31.03.2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину, правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують, з огляду на наступне.

Згідно із частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до статті 59 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, за вимогами ст. 212 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Подібні положення містить стаття 89 чинної редакції ЦПК України.

Суд першої інстанції надав оцінку показам свідків в сукупності з іншими доказами справі, а саме: розпискою ОСОБА_11 від 30.10.2013 року, заповітом від 30.10.2013 року, складеним ОСОБА_17 на користь позивача, договором авансу купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 30.10.2013 року, та поясненнями відповідача ОСОБА_1 по справі 382/2391/15, та встановив, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконав ОСОБА_2 , і він же скористався правами покупця, саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу, а відповідач вдає із себе покупця, будучи лише формально зазначеним таким в договорах.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 31.03.2014 року удаваними в частині покупця та визнав покупцем за вказаними договорами ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсними є насамперед сторони правочину. Однак, до участі у даній справі в якості відповідача було залучено лише покупця ОСОБА_1 .. Продавець будинку та земельних ділянок за оспорюваними договорами купівлі-продажу від 31.03.2014 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його правонаступники до участі у справі залучені судом не були, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

ОСОБА_2 в листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок удаваними в частині покупця - ОСОБА_1 , визнання ОСОБА_2 покупцем за договорами купівлі-продажу та визнання за останнім права власності на вказане майно.

Відповідно до правил статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав або майна в інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З дослідженої судом копії свідоцтва про смерть від 13 жовтня 2015 року серії НОМЕР_5 вбачається, що продавець за договорами купівлі-продажу від 31 березня 2014 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року ОСОБА_5 склав заповіт за яким заповів належний йому житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , та належну йому земельну ділянку, розміром 0,0999 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та належну йому земельну ділянку, розміром 0,0646 га., що розташована по АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства - ОСОБА_18 .

Згідно витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерією Марківною 16.04.2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилася.

Будь-яких інших доказів наявності у ОСОБА_11 спадкоємців суду не надано.

Крім того, спірні правовідносини у даній справі передбачають правонаступництво лише в частині вирішення майнових прав на майно між сторонами спору в цій справі, а не сторонами договору купівлі-продажу. Спадкових прав ОСОБА_11 ці правовідносини не порушують, так як договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок від 31.03.2014 року в частині продавця ОСОБА_5 сторонами не оспорюються.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року.

Головуючий: Судді: