ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5143/20 Справа № 202/239/20 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
17 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року про відмову у звільнені від сплати судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 1-5).
Разом з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали клопотання про звільнення їх від сплати судового збору (а.с. 6-7).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення їх від сплати судового збору відмовлено, а позов залишено без руху з підстав несплати судового збору (а.с. 46-48).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не погодившись з вказаною ухвалою суду, подали апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставлять питання про скасування оскаржуваної ухвали та задовольнити їх клопотання про звільнення їх від сплати судового збору (а.с. 53-56).
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення їх від сплати судового збору та не взяв до уваги докази надані на підтвердження їх скрутного матеріального становища.
ОСОБА_3 та СК АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ своїм передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишаючи без руху позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних доказів щодо розміру їх доходу за попередній календарний рік, а саме, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік. Будь-яких інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачами у позові не наведено та доказів про це суду не надано. Відтак, підстави для звільнення позивачів від сплати судового збору відсутні.
Колегія суддів з таким висновком погоджується з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду клопотання про звільнення їх від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
За приписами п.1 і 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Єдиною підставою для вчинення районним судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторони. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.
Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
Доказів наявності чи відсутності у заявника рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду не надали.
На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем ОСОБА_1 надано суду довідку Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Дніпрі про розмір пенсії за період з червня 2019 року по грудень 2019 року; позивачем ОСОБА_2 надано довідку з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року.
Однак, вказані довідки у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України не засвідчені належним чином, тому судом не приймається, як належний та допустимий доказ. Крім того, дані довідки не підтверджують в повній мірі майновий стан та відсутність доходів заявників за минулий рік, оскільки містять відомості лише за певний період 2019 року. Також, вказані довідки не підтверджують факт відсутності будь-якого іншого доходу та скрутного матеріального становища заявників на момент подання клопотання.
Також, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на її утриманні перебуває її мати, яка є пенсіонером та потребує стороннього догляду, однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього, окрім пенсійного посвідчення ОСОБА_4 (а.с. 35) не надано. Проте, вказане пенсійне посвідчення не підтверджує того факту, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_6 .
Крім того, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що нею сплачуються великі суми по сплаті за комунальні послуги, однак, будь-яких доказів на підтвердження цього позивачем не надано.
Таким чином, позивачами не надано суду доказів того, що розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання апеляційної скарги перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік, а також, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Заявниками також не надано будь-яких доказів на підтвердження вищевикладених обставин і до апеляційної скарги.
Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду, що достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивачами до клопотання не долучено, а саме лише посилання апелянтів на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.
Відтак, жодних обґрунтованих доводів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, стороною позивача не наведено.
Кожна сторона має не лише права, а і на неї покладені певні процесуальні обов`язки. Суд своєю ухвалою про залишення позовної заяви без руху поклав на позивача обов`язок сплатити судовий збір, однак позивачі не сплатили судовий збір, не надіслали якесь клопотання задля реагування на ухвалу суду, позивачі узагалі не зреагували на ухвалу про залишення їх позову без руху.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачі не були позбавлені можливості повторно подати клопотання про звільнення їх від сплати судового збору та надати належні докази для підтвердження наявності підстав для звільнення їх від сплати судового збору, або надати клопотання про відстрочення сплати судового збору чи про його зменшення.
Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і в контексті спірних правовідносин на їх правильність не впливають.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишення позову без руху судом постановлено з дотриманням норм процесуального закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров