Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі -Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 08.12.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №14691, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № NKKCGM00000006 від 25.03.2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 13.09.2017 року на загальну суму: 2999999,90 грн. за період з 25.03.2008 року по 13.09.2017 року. Вважала, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пред`явлена до стягнення заборгованість не є безспірною, оскільки загальна суму боргу, вказана у виконавчому написі, є необґрунтованою, однак на даний час належним чином перевірити проведені банком нарахування неможливо в зв`язку з відсутністю необхідних документів, в тому числі, кредитного договору та розрахунку заборгованості за цим договором.

Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У той же час вказаним виконавчим написом з неї стягнуто борг за період 25.03.2008 року по 13.09.2017 року, що означає, що з моменту права вимоги минуло більше трьох років, що свідчить про пропуск строку позовної давності. З урахуванням зазначеного, просила суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу 3авалієва А.А. документи, які надавалися ПАТ КБ "ПриватБанк" та використовувалися для вчинення спірного виконавчого напису від 08.12.2017 року №14691.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №55991117, відкритому на підставі виконавчого напису №14691, вчиненого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.

22.01.2019 року до суду надійшла заява третьої особи - приватного виконавця Завалієва А.А., в якій останній просить провести судове засідання у його відсутність, та одночасно на виконання вимог ухвали суду щодо витребування у Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №14691 від 08.12.2017 року, надав витребувані документи.

22.05.2019 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк», за підписом представника відповідача Закуренко Т.М., в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог вказуючи на його безпідставність. Мотивуючи свою не згоду з позовними вимогами, представник вказує, що АТ КБ «ПриватБанк» надав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які свідчать про безспірність вимог. Одночасно у відзиві наявне прохання про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.01.2020 року на адресу суду від позивача надійшли доповнення та уточнення до позовної заяви.

01.06.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Павлова К.О., у якій останній просив провести розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи наданий відзив відповідача та витребувані матеріали, на підставі яких був вчинено оскаржуваний напис, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення у відсутність учасників справи з урахуванням наявності клопотань про розгляд справи у їх відсутність, що узгоджується з приписами частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

25.03.2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № NKKCGM00000006про надання кредиту в розмірі 95505,82 доларів США на строк з 25.03.2008 року по 24.03.2028 р. включно, зі сплатою відсотків за кредитним договором.

АТ КБ «ПриватБанк»24.09.2017 року направив засобами поштового зв`язку письмову вимогу на адресу позивача з вимогою про усунення порушень за кредитним договором № NKKCGM00000006від 25.03.2008 року, розрахувавши суму боргу станом на 13.09.2017 року у розмірі 126271,08 доларів США.

25.09.2017 року банк звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № NKKCGM00000006 від 25.03.2008 року для стягнення боргу у розмірі 115340,25 доларів США, що за курсом 26,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.09.2017 року складає 2999999,90 грн., надавши копію кредитного договору, засвідчену виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення в цінний лист, копію довіреності представника банку, копію паспорта представника банку.

Заява банку приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. була задоволена та08.12.2017 року видано виконавчий напис № 14691, яким запропоновано стягнути з позивача грошові кошти у сумі 115340,25 доларів США, що за курсом 26,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.09.2017 року складає 2999999,90 грн, стягнення здійснюється з 25.03.2008 року по 13.09.2017 року та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн.

На підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» та виконавчого напису № 14691 від 08.12.2017, постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служб м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 55991117.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання,чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису .

Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц.

У справі, що переглядається, в обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк», зазначені у заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, позивач вказувала, що у порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Згідно ст. 88 Закону «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Однак, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку, оскільки у спірному виконавчому написі зазначено, що він здійснений за період 25.03.2008 року до 13.09.2017 року.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, що нотаріусу були подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки на підтвердження вказаного факту не подано належних та допустимих доказів, а такі доводи спростовані встановленими судами обставинами.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та як наслідок за таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Вказане вище узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі № 674/918/17.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, які складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 256, 257, 261, 265 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 08 грудня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №14691, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № NKKCGM00000006 від 25.03.2008 року станом на 13.09.2017 року на загальну суму: 2999999,90 грн. за період з 25.03.2008 року по 13.09.2017 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 708,80 грн.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня при проголошенні рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , вул. Грушевського, буд. №1Д, м. Київ.

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 5529, зареєстроване місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 16.

Повний текст судового рішення буде складено 01.06.2020 року

Суддя Н.П. Черенкова