провадження № 6/361/20/20
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Коваль О.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку (далі ТОВ ФУ ЄФКР або Товариство) звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити у цивільній справі сторону (стягувача) Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (далі ПАТ Дельта Банк або Банк) на його правонаступника ТОВ ФУ ЄФКР з примусового виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суми заборгованості за кредитним договором № 9-9RB/09-2006А від 28 вересня 2006 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 11 травня 2019 року між Банком і Товариством договору № 1370/К про відступлення прав вимоги, ТОВ ФУ ЄФКР набуло права вимоги стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором, тому ТОВ ФУ ЄФКР є новим кредитором за цим кредитним договором.

Представник заявника директор ТОВ ФУ ЄФКР Бесплемянний Ю.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути дану заяву за його відсутності.

Заінтересовані особи: ПАТ Дельта Банк, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд вони не повідомили.

За змістом ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву ТОВ ФУ ЄФКР про заміну сторони та додані до неї документи, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 361/10450/13, позов ПАТ Дельта Банк задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 9-9RB/09-2006А від 28 вересня 2006 року у загальному розмірі 66658 грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 666 грн. 59 коп.

08 квітня 2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області вказане рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2014 року у частині стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судового збору в розмірі 666 грн. 59 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким із останніх на користь Банку стягнуто судовий збір у розмірі по 333 грн. 29 коп. із кожного.

23 травня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області стягувачу ПАТ Дельта Банквидано два виконавчих листи.

11 травня 2019 року між стягувачем ПАТ Дельта Банк і ТОВ ФУ ЄФКР укладено договір № 1370/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого Банк відступив Товариству право грошової вимоги стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується випискою з Додатку № 1 до цього договору.

Згідно із інформацією про виконавче провадження від 03 липня 2019 року видно, що у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувало виконавче провадження № 51270160, у якому стягувачем є ПАТ Дельта Банк, боржником ОСОБА_1 , 30 грудня 2016 року постановою державного виконавця виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у чинній на той момент редакції, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду (справа Горнсбі проти Греції, рішення від 19 березня 1997 року, п. 40).

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У ч. 1 ст. 1291 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень.

У ч. ч. 1, 2 ст. 15 цього ж Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 висловив правову позицію та зазначив, що виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 25 квітня 2018 року у справі № 2-н-148/09, від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, та її заміна новим кредитором (правонаступником).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з наведеного, враховуючи те, що згідно із умовами договору № 1370/К про відступлення прав вимоги ТОВ ФУ ЄФКР набуло права вимоги стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 9-9RB/09-2006А від 28 вересня 2006 року, суд дійшов висновку, що заява Товариства про заміну сторони стягувача ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 259, 260, 442, 446 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Дельта Банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку () у цивільній справі № 361/10450/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) солідарно заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 9-9RB/09-2006А від 28 вересня 2006 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.