Справа № 148/541/20
Провадження №2/148/462/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

10 червня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача від імені та в інтересах останнього, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.01.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінською О.М. За п. 1 даного договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 121500 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 3 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 08.03.2020.

Однак, до цього часу, відповідач позивачу борг не повернув.

На підставі положень ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526, ч. 2 ст. 533, 524, 626, ч. 1 ст. 627, 1046, 1049 ЦК України, представник позивача вважає, що сума боргу підлягає поверненню відповідачем позивачу.

За п. 3 вищевказаного договору позики у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "ПриватБанк" на день платежу, який на момент звернення до суду з позовом становить 28,01 грн. за 1 долар США.

Станом на 08.01.2020 офіційний курс становив 23,6785 грн. до додара США, станом на 08.03.2020 - 24,7413 грн., станом на 31.03.2020 - 28,0615 грн.

Пунктом 7 договору позики встановлено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити суму основного боргу та 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки.

За розрахунками представника позивача 1% становить 1212 грн. Станом на 29.03.2020 кількість прострочених днів складає 20 за період з 09.03.2020 по 28.03.2020 включно. Таким чином, за прострочення сплати позики протягом 20 днів позичальник повинен сплатити 24300 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, однак останнім такі прохання відповідача проігноровані.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 08.01.2020 в сумі 140050 грн., що еквівалентно 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "ПриватБанк" та пеню в розмірі 24300 грн. а також судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1643,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем ОСОБА_1 , як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_3 , як позичальником, 08.01.2020 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінською О.М. 08.01.2020 (а.с. 10).

Відповідно до п. 1 даного договору, сторони домовились, що Позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 121500 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених даним договором.

За п. 2 договору, кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання даного договору.

За п. 3 договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 08.03.2020. В разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "ПриватБанк" на день платежу. Також, повернення позики можливе частинами та достроково.

Пунктом 7 договору передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити суму основного боргу та 1 відсоток від простроченої суми за кожний день прострочки.

За ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 533 ЦПК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За правилами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає договір позики між сторонами, укладеним належним чином та у відповідності до норм дійючого законодавства.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі досліджених доказів, суд вважає договір позики укладеним належним чином, відповідно до норм діючого законодавства.

У пункті 2 договору позики сторони узгодили, що кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання даного договору. Отже, судом встановлено, що позивачем зобов`язання по договору позики виконані належним чином, кошти в розмірі 121500 грн. передані відповідачу в якості позики.

Однак, відповідач не виконав покладені на нього зобов`язання за договором позики, суму позики у встановлений договором строк не повернув.

Пунктом 3 договору позики передбачено, що у разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "ПриватБанк" на день платежу.

Девальвація - це офіційне зменшення золотого вмісту грошової одиниці чи зниження курсу національної валюти щодо золота, срібла, певної іноземної валюти. У сучасних умовах термін застосовується для ситуацій значного зниження курсу національної валюти відносно «твердих» валют (зазвичай, щодо долара США, євро, SDR). Девальвація розглядається як інструмент центральних банків з управління національною валютою, протилежний ревальвації.

Станом на день укладення договору позики офіційний курс долара США в АТ "ПриватБанк" становив 24,30 грн. за 1 долар США. Сума еквівалентна 5000 доларам США становила 121500 грн. (24,30 грн. х 5000 доларів США = 121500 грн. - сума позики).

Офіційний курс долара США в НБУ на день укладення договору позики становив 23,6785 грн. за 1 долар США.

В подальшому, протягом строку дії договору: з 08.01.2020 по 08.03.2020, відбувалася девальвація гривні (зниження курсу національної валюти) щодо долару США. Так, зокрема, 09.01.2020 офіційний курс долара США в НБУ вже становив 23,8345 грн., 10.01.2020 - 24,1190 грн. Також, наприклад, 03.03.2020 офіційний курс долара США в НБУ становив 25,0294 грн. і т. д.

Таким чином, оскільки протягом строку дії договору відбувалася девальвація гривні, відповідач має сплатити позивачу, відповідно до п. 3 договору, суму грошей у гривнях еквівалентну 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "Приватбанк" на день платежу.

Представник позивача в позовній заяві зазначає, що на день платежу - момент звернення до суду з позовом, курс становить 28,01 грн. з 1 долар США. Також, представник позивача наводить девальвацію гривні протягом строку дії договору: станом на 08.01.2020 офіційний курс становив 23,6785 грн. до додара США, станом на 08.03.2020 - 24,7413 грн., станом на 31.03.2020 - 28,0615 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає стягнути з відповідача борг з дня звернення до суду. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить стягнути борг у сумі 140050 грн., однак, не наводить розрахунку даної заборгованості та не вказує яку саме дату вона вважає датою звернення до суду з позовом.

Так, позовна заява датована 31.03.2020, однак офіційний курс долара АТ "Приватбанк" на вказану дату становив 28,05 грн., а не 28,01 грн., як зазначено представником позивача.

З огляду на це, суду є незрозумілим яким чином представником позивача проводились розрахунки суми боргу, еквівалентну 5000 доларів США, яку саме дату вона вважає днем звернення до суду, яка відповідно до позовної заяви, є днем платежу.

Разом з тим, як зазначено вище, зі змісту позовної заяви є зрозумілим, що представник позивача бажає стягнути борг з дня звернення до суду з позовом.

В свою чергу, днем звернення до суду з позовом суд вважає день надсилання позовної заяви - 01.04.2020 (а.с. 20).

Станом на 01.04.2020 офіційний курс долара АТ "Приватбанк" становив 28,05 грн. Отже, сума боргу становила б 140250 грн.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої справи розглядаються в межах заявлених вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у заявлену представником позивача у розмірі - 140050 грн.

Умовами договору (п. 7) передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити суму основного боргу та 1 відсоток від простроченої суми за кожний день прострочки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Один відсоток від простроченої суми становить 1215 грн. (121500 грн. х 1 %), кількість прострочених днів за розрахунками позивача станом на 29.03.2020 становить 20 календарних днів за період 09.03.2020 по 28.03.2020. Таким чином, сума неустойки становить 24300 грн. (20 календарних днів х 1215 грн.).

Суд вважає правильним розрахунок проведений позивачем щодо розміру неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи вимоги ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у в розмірі 1643,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 204, 207, 524, 526, 533, 549, 551, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 13, 76-81, 141, ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договором позики від 08.01.2020 у розмірі 140050 (сто сорок тисяч п`ятдесят) гривень, що еквівалентно 5000 доларам США за офіційним курсом АТ "КБ "ПриватБанк" та пеню в розмірі 24300 (двадцять чотири тисячі триста) гривень, всього: 164350 (сто шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати: судовий збір в розмірі 1643 (одна тисяча шістсот сорок три) гривні 50 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: