Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 569/4987/18

провадження № 61-47789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська брама»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Боймиструка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська брама», (далі - ОК «ЖБК «Рівненська брама») про визнання майнових прав.

Позовна заява мотивована тим, що йому на підставі договору про відступлення права вимоги та переведення боргу від 10 травня 2017 року належать майнові права на квартиру будівельний АДРЕСА_1 проектною прощею 67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі будинку в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 . Грошове зобов`язання за договором пайової участі у будівництві № 50/3

зі сплати пайових внесків виконано первісним пайовиком за договором,

а тому до позивача як нового пайовика перейшло право вимоги майнових прав на квартиру. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, будинок в експлуатацію не введений, необхідні документи для реєстрації права власності на квартиру не передані, у зв`язку з чим він не може зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості.

Невизнання відповідачем його майнових прав як особи, кошти якої залучались для будівництва житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 , полягає в тому, що засновниками

ОК «ЖБК «Рівненська брама» та ДП «Градобуд-Рівне» ініціювалися

у 2017 році різні позови до суду з приводу дійсності укладених між цими юридичними особами договорів.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним майнові права на квартиру за будівельним АДРЕСА_1 загальною проектною площею

67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 та заборонити ОК «ЖБК «Рівненська брама» та будь-яким іншим особам, в тому числі правонаступникам ОК «ЖБК «Рівненська брама», вчиняти будь-які дії

з передачі іншим особам майнового права на вищезазначену квартиру.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області

від 07 травня 2018 року залучено до участі у справу третю особу -

ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня

2018 року у складі судді Гордійчук І. О. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано майнове право ОСОБА_1 на квартиру будівельний АДРЕСА_1 загальною проектною площею 67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 , як правонаступник ОСОБА_3 , виконав свої грошові зобов`язання за договором про пайову участь у фінансуванні будівництва житлового будинку та повністю сплатив вартість об`єкта будівництва, у порядку та

у строки, передбачені договором, а отже, вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для набуття майнових прав на цей об`єкт - квартиру, що на період будівництва має будівельний

№ 50 загальною проектною площею 67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 в майбутньому.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня

2018 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОК «ЖБК «Рівненська брама», третя особа -ОСОБА_2 , про визнання майнових прав відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у позивача право власності на спірну квартиру не виникло. За змістом укладеного сторонами договору про пайову участь у будівництві житла позивач набув лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги та переведення боргу за договором пайової участі у будівництві, також бере пайову участь у будівництві кварталу житлової

та громадської забудови на АДРЕСА_1

з метою отримання у власність квартири. Визнання майнового права на квартиру за позивачем, яким не виконано в повному обсязі своїх зобов`язань зі сплати пайового внеску, впливає на права та законні інтереси ОСОБА_2 щодо термінів закінчення будівництва будинку відповідачем, введення його в експлуатацію та отримання останнім квартири у власність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 14 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанціїпомилково застосував положення статті 392 ЦК України, оскільки він не просить визнати за ним право власності, а просить визнати його майнове право на квартиру.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що договір пайової участі між ним та ОК ЖБК «Рівненська брама» був укладений раніше, ніж договір між відповідачем та ОСОБА_2 і те що він сплатив пайові внески раніше ніж ОСОБА_2 ,

а тому саме він має першочергове право на отримання квартири за будівельним АДРЕСА_1 відповідно й першочергове право на визнання за ним майнових прав за спірною квартирою, а не третя особа у цій справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 березня 2017 року між ОК «ЖБК «Рівненська брама» в особі голови кооперативу ОСОБА_4 , що діяв на підставі статуту кооперативу, та ОСОБА_3 , асоційованим членом кооперативу (пайовиком), укладений договір пайової участі у будівництві № 50/3, за умовами якого пайовик вступає, а кооператив приймає пайовика в асоційовані члени кооперативу та пайову участь з будівництва кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 і реалізації статутної мети

і завдань кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний АДРЕСА_1 загальною проектною площею 67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі в третій секції об`єкта.

Згідно з пунктом 1.2. цього договору, кооператив зобов`язується організувати і забезпечити будівництво об`єкта та здачу його

в експлуатацію, передати пайовику у власність квартиру, обумовлену цим договором, за умови повної (в розмірі 100 %) сплати пайовиком пайового внеску.

Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що загальний розмір пайового внеску пайовика визначається кооперативом та на день укладання договору становить 774 374,94 грн, що в еквіваленті 29 500 доларів США, згідно з курсом продажу долара США в ПАТ «УкрСиббанк», станом на

10 березня 2017 року, з розрахунку 11 438,33 грн за один квадратний метр загальної площі квартири, що в еквіваленті 435,75 доларів США, згідно

з курсом продажу долара США в ПАТ «УкрСиббанк» станом на 10 березня 2017 року, без внутрішніх оздоблювальних робіт.

Відповідно до пункту 2.5. договору, пайовик зобов`язується внести (сплатити) свій пайовий внесок у кооператив у національній валюті, шляхом перерахування коштів на банківський розрахунковий рахунок кооперативу (або іншими не забороненими чинним законодавством способами).

Згідно з пунктом 3.4. договору, кооператив зобов`язаний організувати

і забезпечити будівництво об`єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31 липня 2017 року, за умови належного виконання пайовиком своїх зобов`язань щодо здійснення пайового внеску.

10 травня 2017 року між ОК «ЖБК Рівненська брама» в особі голови кооперативу Савчука А. С. що діє на підставі статуту кооперативу,

ОСОБА_3 , як первісним пайовиком та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги та переведення боргу за договором пайової участі у будівництві № 50/3.

Відповідно до пункту 4 вказаного договору, з дати укладання договору про зміну сторони у договорі пайової участі, у нового пайовика відповідно до умов договору пайової участі виникає право вимоги до кооперативу майнових прав на квартиру, будівельний АДРЕСА_1 загальною проектною площею 67,7 кв. м, на дев`ятому поверсі у третій секції об`єкта на АДРЕСА_1 .

За умовами договору пайової участі в будівництві від 10 березня 2017 року

№ 50/3 ОСОБА_3 як первісним пайовиком було сплачено пайові внески на загальну суму 774 374,94 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 13 березня 2017 року № 200 на суму

50 000 грн, від 16 березня 2017 року № 201 на суму 50 000 грн, від 20 березня 2017 року № 203 на суму 50 000 грн, від 21 березня 2017 року № 204 на суму 50 000 грн, від 22 березня 2017 року № 205 на суму 50 000 грн, від 22 березня 2017 року № 206 на суму 50 000 грн, від 24 березня 2017 року № 207 на суму 50 000 грн, від 27 березня 2017 року № 208 на суму 50 000 грн, від 28 березня 2017 року № 210 на суму 50 000 грн, від 03 травня 2017 року № 213 на суму 50 000 грн, від 29 березня 2017 року № 211 на суму 50 000 грн, від 30 березня 2017 року № 212 на суму 50 000 грн, від 04 травня 2017 року № 214 на суму 50 000 грн, від 27 березня 2017 року № 209 на суму 50 000 грн, від 17 березня 2017 року № 202 на суму 50 000 грн, від 05 травня 2017 року № 215 на суму 24 374,94 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду,

є визнання права.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає

з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України

є гривня.

У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися

в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене

у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частиною другою статті 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент

в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16.

Пунктом 2.1 договору пайової участі у будівництві № 50/3 визначено,

що загальний розмір пайового внеску пайовика визначається кооперативом та на день укладання договору становить 774 374,94 грн, що в еквіваленті 29 500 доларів США згідно з курсом продажу долара США

в ПАТ «УкрСиббанк», станом на 10 березня 2017 року, з розрахунку

11 438,33 грн за один квадратний метр загальної площі квартири, що

в еквіваленті 435,75 доларів США, згідно з курсом продажу долара США

в ПАТ «УкрСиббанк», станом на 10 березня 2017 року, без внутрішніх оздоблювальних робіт.

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 договору пайової участі у будівництві

№ 50/3 сторони погодили, що у випадку підвищення курсу долара США

по відношенню до української гривні протягом дії договору, пайовик сплачує пайовий внесок (неоплачену частину пайового внеску) відповідно до курсу гривні до долара США на момент здійснення пайовиком платежу згідно з курсом продажу долара в ПАТ «УкрСиббанк». У випадку зниження курсу долара США по відношенню до української гривні протягом дії договору, розмір пайового внеску (неоплачуваної частини пайового внеску) коригуванню не підлягає.

Згідно з пунктом 2.5 указаного договору пайовик зобов`язується внести (сплатити) свій пайовий внесок у кооператив у національній валюті, шляхом перерахування коштів на банківський розрахунковий рахунок кооперативу (або іншими не забороненими чинним законодавством способами).

Пунктом 2 договору про зміну сторони у договорі пайової участівстановлено, що зобов`язання первісного пайовика перед кооперативом

(у тому числі грошове зобов`язання щодо сплати пайового внеску), які не виконані на дату укладення цього договору про внесення змін у договір пайової участі, підлягають виконанню новим пайовиком перед кооперативом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 сплатив пайові внески на загальну суму 774 374,94 грн, проте ця сума не еквівалентна 29 500 доларів США станом

на 05 травня 2017 року.

Інформація про внесення пайових внесків ОСОБА_1 як новим пайовиком у матеріалах справи відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку

з несплатою в повному обсязі розміру пайового внеску відповідно до умов договору, без урахування курсової різниці долара США до гривні

у зазначений період внесення пайових платежів, апеляційний дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не виконано в повному обсязі своїх зобов`язань зі сплати пайового внеску, оскільки курс продажу долара США в період з 10 березня по 05 травня 2017 року (у період, коли вносилися пайові платежі) не був однаковим та відрізнявся від курсу, який існував на момент укладення договору пайової участі.

Крім того, вірним є висновок апеляційного суду, що у цій конкретній справі неможливим є застосування до правовідносин сторін положення

статей 331, 392 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк