Справа № 361/8781/19
Провадження № 2/361/1467/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначала, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.10.1996 р., виданого за рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області, їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ЖБК «Ювілейний» у м. Бровари Київської області від 10.09.2019 р. №101, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: власник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 21.10.2014 р., онука - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 2006 року.

Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщені понад один рік без поважних причин, про що складено акти про проживаючих осіб в житловому приміщені №59 від 25.10.2018 р. та №27 від 17.09.2019 р. депутатом Броварської міської ради Київської області ОСОБА_3 .

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистий речей в квартирі не має і взагалі квартирою відповідач не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинила.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію.

ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з 2014 року, фактично мешкає за адресою своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , а саме: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про прийом іноземця на навчання від 05.07.2017 р., ОСОБА_2 була прийнята на навчання до Головної школи туризму та готельного бізнесу в місті Варшава Республіки Польщі, на стаціонарну форму навчання на період з 01.11.2017 р. по 30.09.2020 р.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 22.10.1996 р., виданого за рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області (а.с.13).

Згідно довідок про склад сім`ї, виданих ЖБК «Ювілейний» у м. Бровари Київської області від 10.09.2019 р. №№101, 102, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: власник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 21.10.2014 р., онука - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 2006 року, але не проживає (а.с.12).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов №59 від 25.10.2018 р. та №27 від 17.09.2019 р., складених депутатом Броварської міської ради Київської області ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому приміщені з 2014 року (а.с.10,11).

Згідно довідки про прийом іноземця на навчання від 05.07.2017 р., відповідач ОСОБА_2 була прийнята на навчання до Головної школи туризму та готельного бізнесу в місті Варшава Республіки Польщі, на стаціонарну форму навчання на період з 01.11.2017 р. по 30.09.2020 р. (а.с.6-7).

У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 350, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський