РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2645/19

03 червня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 .

відповідач: ОСОБА_2

представники відповідача: Романцева Т.В. , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Костопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка навчається

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до червня 2025 року, тобто до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років у випадку навчання.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , однак ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання. На теперішній час ОСОБА_6 навчається на денному відділенні медичного факультету спеціальності "Медицина" Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського і потребує матеріальної допомоги.

Зазначила, що відповідач не спілкується з ним, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, всі витрати по його утриманню несе позивач. Відповідач є працездатним і як батько не позбавлений можливості матеріально забезпечувати його на час продовження навчання. В зв`язку з вищевикладеним, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання в судовому порядку.

Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 22.10.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

За клопотанням представника відповідача - адвоката Романцевої Т.В. та відповідно до ухвали Костопільського районного суду від 28.11.2019 року, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача-адвокат Романцова Т.В., 16.12.2019 року надала суду відзив на позовну заяву. В якому зазначила, що твердження позивача, про те що останній не приймає жодної участі в утриманні сина після досягнення ним повноліття не заслуговують на увагу та не відповідають дійсним обставинам справи. Між сином - ОСОБА_6 та відповідачем - ОСОБА_2 дуже добрі теплі відносини. Відповідач не припиняв матеріально підтримувати сина навіть після досягнення ним повноліття та надавав йому кошти особисто при зустрічах. Відповідач жодним чином не проти продовжувати надавати матеріальну допомогу синові з урахуванням його фінансового та сімейного становища, але проти того, щоб такі кошти стягувалися на користь позивача, так як відповідач не впевнений в їх цільовому використанні. Відповідач вважає, що позовну заяву пред`явлено неналежним позивачем, так як син ОСОБА_6 є повнолітнім, та має можливість самостійно звернутися до суду із зазначеним позовом.

Зазначила, що позивач не надала суду належні та допустимі докази в підтвердження заявлених позовних вимог, а також того, що остання дійсно несе будь-які витрати, пов`язані з утриманням сина та витрати його навчання.

У відповідача відсутня об`єктивна змога надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку), оскільки з 2006 року відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_8 (13 років).

Офіційна заробітна плата відповідача є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів. Такий встановлений розмір єдиного щомісячного доходу відповідача в сумі 11 000,00 грн. підтверджує його доводи на заперечення позовних вимог щодо об`єктивної відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), та з врахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина.

Відповідно до ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Проте, звертаючись з позовом, позивач заявляє вимогу про стягнення аліментів починаючи з 02.10.2019 року і по червень 2025 року, при тому, що сину станом на 2025 рік буде 24 роки, тобто позовна вимога заявлена всупереч ст. 199 СК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги викладені в заяві підтримала повністю та пояснила, що син зареєстрований на період навчання в м. Тернопіль, де знаходиться навчальний заклад, однак на канікулах та щонеділі постійно приїжджає додому і весь обсяг витрат на його утримання несе вона.

За проживання сина ОСОБА_6 в гуртожитку за період навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2020 року сплатила 5200 грн., за кожен приїзд сина на вихідні додому вони витрачає 374 грн., крім того ще необхідні кошти на харчування, одяг, підручники та спецодяг на практичні заняття, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти заявлених позовних вимог, покликаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 . Шлюб було розірвано 31.05.2006 року, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.05.2008 року .

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.10.2001 року, виданим Костопільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №233. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З вересня 2019 року ОСОБА_6 навчається у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського на медичному факультеті за спеціальністю "Медицина", термін навчання - до червня 2025 року, що підтверджується довідкою №05/1-18/351 від 09 вересня 2019 року.

На час навчання ОСОБА_6 надано місце у гуртожитку Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, оплата проживання в якому становить 5200,00 грн на рік.

Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає. Доказів на спростування даної обставини суду не надано.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, оскільки стипендія не покриває цих витрат.

Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

За змістом статті 199 СК України законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на матеріальне утримання від батьків на весь період навчання, але не більше як до 23-х років, а також обов`язок батьків надавати таке утримання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін у справі навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, що вбачається з довідки про доходи №07/422 від 23.01.2020 року.

Так, відповідно до інформації викладеної в довідці про доходи №07/422 від 23.01.2020 року, ОСОБА_6 є студентом першого курсу медичного факультету денної державної форми навчання Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського, отримував стипендію в розмірі 1300,00 грн. в місяць за вересень-листопад 2019 року, за грудень в сумі 1950 грн., а з січня 2020 року стипендія не нараховується. Загальна сума доходу за період вересень 2019 року по січень 2020 року становить 5 850 грн.

Суд рахує, що така сума доходу не може покрити всі потреби та витрати студента вищого навчального закладу, які полягають у придбанні навчальних посібників(книг), спецодягу, харчування, витрат на одяг, транспорт, проживання.

Суд вважає, що позивачем надано докази того, що вона справді має потребу у коштах на утримання повнолітньої дитини яка навчається, а враховуючи матеріальне забезпечення відповідача, то останній може надавати грошову допомогу на утримання сина.

Так, зі змісту відповіді ТОВ "ІСІДА-ІVF" вих. №323 від 06.12.2019 року на ухвалу Костопільського районного суду від 28 листопада 2019 року про витребування доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-хірурга-онколога в МЦ ТОВ "ІСІДА-ІVF" з червня 2015 року, що підтверджується відповідним наказом від 02.06.2015 року.

Відповідно до довідки №2668 від 28 листопада 2019 року його заробітна плата за період травень-жовтень 2019 року складає 186 867,17 грн., що суперечить твердженням представника відповідача про те, що заробітна плата відповідача складає 11 000,00 грн. (186 867,17 : 6 міс. = 31 144,53 грн.).

Згідно інформації наданої Головним управлінням ДПС у Житомирській області від 11.02.2020 року за №2341/5/04-30-02-01-11 на ухвалу Костопільського районного суду від 28 січня 2020 року про витребування доказів ОСОБА_2 в 2019 році отримував доходи (заробітну плату) крім основного місця роботи в МЦ ТОВ "ІСІДА-ІVF" з інших джерел: ТОВ "Доктор Сем", ТОВ "Спеціалізована клініка "Добрий прогноз", ТОВ "МЦВД".

Так, зі змісту відповіді № 31/17/5643-125 від 07.02.2020 року та №4721/5/06-3018-01-11 від 26.03.2020 року на ухвалу Костопільського районного суду від 28 січня 2020 року про витребування доказів вбачається, що в період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року ОСОБА_2 отримав дохід в загальній сумі 371 743,65 грн.

Дані обставини заперечують твердженням представника відповідача про те, що офіційна заробітна плата відповідача в медичному центрі ТОВ "ІСІДА-ІVF" в розмір щомісячного доходу в сумі 11 000,00 грн. є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража площею 0,0024 га житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту відповіді Територіального сервісного центру №5643 від 07.02.2020 року за № 31/17/5643-125 на ухвалу Костопільського районного суду від 28 січня 2020 року про витребування доказів вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль «Volkswaqgen Caddy 2.0 SDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , та причіп марки ШЗК 06 ТУРИСТ, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06 лютого 2020 року на ухвалу Костопільського районного суду від 28 січня 2020 року про витребування доказів, ОСОБА_2 два рази, у 2018 та 2019 роках, перетинав державний кордон України (пункт пропуску: Бориспіль-D).

Суд констатує, що встановлені обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, дають підстави вважати, що матеріальне становище відповідача є належним і достатнім для того, щоб надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що навчається в тому розмірі, що просить позивач.

Посилання представника відповідача на те, що позовну заяву пред`явлено неналежним позивачем, так як син ОСОБА_6 є повнолітнім, та має можливість самостійно звернутися до суду із зазначеним позовом, оскільки Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Так, з пояснень позивача вбачається, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_9 фактично проживає з позивачем, оскільки вихідні дні та канікули проводить за її місцем проживання, вона повністю утримує його і основний тягар по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання ліг на позивача.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно підлягає до задоволення, починаючи з дня звернення до судв

у з позовом, тобто з 02.10.2019 року, та до закінчення або припинення навчання сина у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я.Горбачевського та не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновків, щодо задоволення позову, то з урахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача в розмірі пропорційному до задоволених вимог, тобто в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 141, 247, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.181,182199,200 СК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_7 ) в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до закінчення ним навчання у навчальному закладі - Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я.Горбачевського, а саме до червня 2025 року, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років у разі навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), ІПН НОМЕР_6 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

13 червня 2020 року.

СуддяЛ. А. Грипіч