Справа № 628/550/20
Провадження № 2/628/412/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2020 року місто Куп`янськ
Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Демченко І.М.,
за участю секретаря Романової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Куп`янську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,
за участю представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача Кожиної ОСОБА_4 ,
Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
23.03.2020 та 24.03.2020 від позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 відповідно на електронну адресу суду надійшли заяви про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.03.2020, у зв`язку з запровадженням на території України карантину.
17.04.2020 та 21.04.2020 сторонами подані аналогічні заяви про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.04.2020, на іншу дату, у зв`язку із посиленням умов карантину.
25.05.2020 від представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Кожиної С.В. на адресу суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, у яких зазначено про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними з огляду на такі обставини. ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, агрегатів. Позивач здійснила оплату згідно рахунку-фактури № Фед-000113 від 11.07.2019 за послуги з ремонту АКПП, які після отримання коштів відповідачем були надані. Оскільки рахунок-фактура містить необхідну інформацію щодо істотних умов договору, зокрема, в ньому зазначені предмет та ціна, він фактично є публічною офертою, а позивач, сплативши кошти, фактично прийняв її, уклавши таким чином договір про надання послуг з ремонту. Виконання робіт, які замовлені ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_2 підтверджено актом виконаних робіт з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу та/або його складових частин від 31.07.2019.
09.06.2020 на офіційну електронну адресу суду надійшла заява ФОП ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність за участю його представника адвоката Кожиної С.В. та від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі за участю представника - адвоката Харламова Д.І.
Представник відповідача ОСОБА_7 у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях від 25.05.2020. Пояснила, що ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з автосервісу за адресою: АДРЕСА_1 , на території Master Service. Зазвичай доставка агрегатів до автосервісу здійснюється кур`єрськими службами, зокрема «Нова пошта», однак, зважаючи на певний сплив часу, документи, що підтверджують факт надсилання АКПП для проведення ремонту не збереглися, внутрішній облік об`єктів ремонту ФОП ОСОБА_2 не веде. Вважає, що рахунок-фактура та акт виконаних робіт є належними доказами надання послуг з ремонту.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
Факт перерахування позивачем та отримання відповідачем коштів не оспорюється сторонами.
За положеннями частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_2 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.14).
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які стосуються виду робіт, ідентифікаційних ознак агрегату, що підлягав ремонту, їх вартості, акт виконаних робіт не був отриманий позивачем та не підписаний ним, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_2 не були пов`язані жодними договірними правовідносинами, натомість у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим. Відповідачем на спростування правомірності набуття спірних коштів не було надано жодних належних та допустимих доказів, тому його доводи щодо правомірності набуття цих коштів ґрунтуються лише на припущеннях та не можуть бути взяті до уваги судом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача та необхідність задоволення позовної заяви.
Керуючись ст. ст.2, 13, 23, 76-81, 90, 137, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.1212 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Повний текст рішення складено 12.06.2020.

Головуючий : І.М.Демченко

.