Справа № 645/3356/20
Провадження № 2-о/645/93/20

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року місто Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.,

за участю:

заявник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місця її роботи Аптека ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , що є їхнім спільним зареєстрованим місцем проживання. Син, заявниці ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, після чого поводить себе агресивно, не контролює свої поступки. Протягом останнього року його поведінка стала нестерпною, так як кривдник, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє сварки з нею та її донькою, погрожує фізичною розправою, вчиняє умисні дії психологічного характеру, та вони знаходяться в стані постійного страху за своє життя та здоров`я. В зв`язку з цим заявниця змушена була неодноразово звертатися за захистом до поліції. Відповідні протоколи про адміністративні правопорушення з боку кривдника, передбачені ст. 173-2 КУпАП, складались підрозділами Національної поліції України 11.02.2019 року, 01.04.2019 року, 02.04.2019 року, 10.05.2019 року, 22.05.2019 року, 24.05.2019 року, 21.06.2019 року, 04.07.2019 року, 08.07.2019 року, 02.09.2019 року, 24.12.2019 року, 11.01.2020 року. Однак до адміністративної відповідальності кривдник був притягнути лише двічі. Постановою Фрунзенського районного суду від 11.06.2019 року по справі № 645/3642/19 кривдник був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Крім цього, постановою Фрунзенського районного суду від 17.03.2020 року по справі № 645/292/20 кривдник був притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення дій фізичного, психологічного (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю доньці ОСОБА_1 25 квітня 2020 року слідчим Київського ВП ГУНП був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким останній зобов`язувався залишити місце проживання з забороною в будь-який час контактувати з заявницею. 6 червня 2020 року слідчим Київського ВП ГУНП був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким останній зобов`язувався залишити місце проживання з забороною в будь-який час контактувати з ОСОБА_1 . Однак під час дії термінових заборонних приписів ОСОБА_2 порушував його умови. Після закінчення терміну дії припису продовжує поводити себе зухвало та агресивно, всіляко ображаючи мене і інших членів сім`ї, застосовуючи до неї фізичне насильство та умисні дії психологічного характеру. Крім цього, своїми умисними діями він наносить матеріальну шкоду, що виражається у неодноразовому знищенні вікон у квартирі, розбитих меблях, побутовій техніці, посуді та іншому. За твердженням заявниці, такі дії викликають у неї побоювання за свою безпеку та за безпеку дитини, спричиняють емоційну невпевненість і почуття нездатності захистити себе.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 , заявниця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно 04.06.2020 серії НОМЕР_3 , зареєстрованого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 758 вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.06.2020 виданою дільницею № 53Немишлянського району за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявниця стверджувала, що ОСОБА_2 періодичновчинює психологічне насильство відносно заявниці, що виражається у погрозах, приниженні, сварках та спричиненні тілесних ушкоджень.

Заявниця в заяві поданої до суду наголосила, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, після чого поводить себе агресивно, не контролює свої поступки. Протягом останнього року його поведінка стала нестерпною, так як кривдник, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє сварки з нею та її донькою, погрожує їм фізичною розправою, вчиняє умисні дії психологічного характеру, що призводить до того, що вона разом з іншими членами сім`ї знаходяться в стані постійного страху за своє життя та здоров`я. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що вона та її донька неодноразово зверталися за захистом своїх прав до поліції, про що працівниками поліції відносно ОСОБА_2 було складено протоколи про адміністративні правопорушення з боку кривдника, передбачені ст. 173-2 КУпАП - 11.02.2019 року, 01.04.2019 року, 02.04.2019 року, 10.05.2019 року, 22.05.2019 року, 24.05.2019 року, 21.06.2019 року, 04.07.2019 року, 08.07.2019 року, 02.09.2019 року, 24.12.2019 року, 11.01.2020 року. До адміністративної відповідальності кривдник був притягнути двічі: постановою Фрунзенського районного суду від 11.06.2019 року по справі № 645/3642/19 якою ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу та постановою Фрунзенського районного суду від 17.03.2020 року по справі № 645/292/20 якою ОСОБА_2 був притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення дій фізичного, психологічного (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю доньці заявниці. Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, агресивна поведінка з боку кривдника ОСОБА_2 не припинилась, він почав погрожувати усім членам сім*ї фізичною розправою. В останній раз 25.04.2020 злякавшись за своє життя та за своїх близьких вона викликала поліцію та був винесений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 відповідно до якого він був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалої особи, ОСОБА_1 на трьохденний строк з 05 год. 00 хв. 25.04.2020 до 05 год. 00 хв. 27.04.2020.Вказані дії заінтересованої особи заявниця сприйняла як пряму погрозу її безпеці та безпеці її близьким, що зумовило її звернення до суду з метою захисту її прав у вказаний в заяві спосіб.

Судом вивчався терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії НОМЕР_4 від 25.04.2020 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до якого, ОСОБА_2 25.04.2020 близько 04:50 за місцем мешкання влаштував сварку зОСОБА_1 , в зв*язку з чим був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалої особи, ОСОБА_1 на трьохденний строк з 05 год. 00 хв. 25.04.2020 до 05 год. 00 хв. 27.04.2020.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги показання заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 .

Також, ОСОБА_1 було надано докази, з яких вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить їй на праві користування.

При цьому, суд приймає до уваги, що відносно заінтересована особа 25.04.2020 був винесений терміновий заборонний припис, суд вважає, що в ході розгляду цієї заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства відносно заявниці, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, а також застосування до заявниці залякування та погроз, що в своїх останніх проявах має також ознаки адміністративного правопорушення, суд вважає, що вказані докази, а, також, пояснення заявниці, якою такі докази більш деталізовано, свідчать про те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій ОСОБА_2 , а також можливої ескалації такого насильства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Вимоги стосовно видачі обмежувального припису строком на 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця її роботи Аптека ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 під час звернення до суду на в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, які бебзаперечно підтверджують офіційне працевлаштування заявника та місце розташування робочого місця саме в приміщенні Аптека ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересованна особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В іншій частині вимог - відмовити.

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість ) місяців.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до Немишлянського ВП ГУНП у Харківській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, та до Виконавчого комітету Харківської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 17.06.2020 року.

Головуючий суддя -