Справа №: 343/830/20
Провадження №: 6/0343/15/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) та акціонерне товариство "Укрсиббанк" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

за участю: заявників - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Карбівської Л.М.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк» та виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк».

В обґрунтування заяви зазначають, що 13.10.2010 Долинський районний суд Івано-Франківської області розглянув справу за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

25 березня 2011 року на вимогу ПАТ «Укрсиббанк» Долинським районним судом були видані виконавчі листи щодо них за № 2-635, які у 2013 році звернуті до примусового виконання у ВДВС Долинського РУЮ, та по яких відкриті виконавчі провадження № 38786322 від 11.07.2013 та № 25859983.

При звірці пенсії в Долинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України ОСОБА_1 була отримана інформація, що з її пенсії проводяться стягнення згідно з виконавчого листа № 2-635, який виданий 25.03.2011, на користь ПАТ "УкрСиббанк". Таким чином їм стало відомо, що вказані вище виконавчі листи підлягають і надалі виконанню на користь останнього, хоча банк-стягувач ще у 2016 та 2017 роках повідомляв їх про те, що він відступив дану заборгованість третій особі.

Як вбачається з листів ПАТ «УкрСиббанк» № 35/50378 від 12.10.2016 та № 26- 08/20617 від 04.04.2017, останнє надало їм роз`яснення, що на підставі договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 08.05.2008, укладеним між ОСОБА_2 та банком, про що позичальнику та фінансовому і майновому поручителю було надіслано відповідні листи за вих. № 12-22/7002 від 29 лютого 2012 року, № 12-22/7003 від 29 лютого 2012 року та № 12-22/7004 від 29 лютого 2012 року.

Тому незрозумілими є дії банку, а саме, що банк здійснив відступлення права заборгованості за кредитним договором №0 від 08.05.2008 на підставі договору факторингу №2 від 13.02.2012, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», і в той же час 31.05.2013 звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Долинського РУЮ, і просив провести передбачені чинним законодавством дії по виконанню виконавчого листа щодо них.

Отже, по виконавчому провадженню, відкритому на підставі виконавчого листа по справі № 2-635, виданого 25.03.2011 Долинським районним судом, в якому ОСОБА_1 являється боржником, а стягувачем вказано ПАТ «Укрсиббанк», фактично ПАТ «Укрсиббанк» не є стягувачем з 13.02.2012 відповідно до Договору факторингу №2 від 13.02.2012, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», а новий стягувач судом не встановлений. Аналогічно не є стягувачем ПАТ «Укрсиббанк» за виконавчим листом по справі № 2-635, в якому боржником є ОСОБА_2 .

Як вбачається з ухвали суду від 27.08.2012, в задоволенні заяви представника ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено. Згідно з ухвалою від 26.04.2017 в задоволенні заяви ТзОВ «Кей-Колект» про заміну сторони у цивільній справі № 2-635/2010 про стягнення заборгованості зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» теж відмовлено.

Згідно з відомостями з державного реєстру іпотек 26.11.2012 на підставі договору відступлення прав вимоги та договором іпотеки 13.02.2012 майно ОСОБА_1 зареєстровано за іпотекодержателем ТзОВ «Кей-Колект».

Отже, оскільки стягувач ПАТ «Укрсиббанк» своє право вимоги до них відступив ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ще у 2012 році, їх обов`язок перед ПАТ «Укрсиббанк» є припиненим у зв`язку з відступленням права вимоги. Новий кредитор будь-яких вимог щодо стягнення за виконавчими листами не пред`явив, у заміні сторони виконавчого провадження суд відмовив. А отже, стягувач, на користь якого повинні проводитися стягнення згідно з рішенням суду відсутній, що в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України є іншою причиною для визнання виконавчих листів за № 2-635, які видані 25.03.2011 Долинським районним судом Івано-Франківської області, такими, що не підлягають до виконання.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заяву, з якою звернулися до суду, та просили визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, оскільки стягувач ПАТ "Укрсиббанк" відступив своє право вимоги ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" ще у 2012 році, а відповідно обов`язок боржників перед ПАТ "Укрсиббанк" за зазначеним договором є припиненим, хоча з ОСОБА_1 по даний час проводяться стягнення на користь останнього.

Від заінтересованої особи Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла відповідь на запит суду, в якій повідомлено про те, що на виконанні перебуває виконавчий лист №2-635, виданий 25.03.2011 Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ"Укрсиббанк" заборгованість в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Стягувачем по даних виконавчих провадженнях є ПАТ "УкрСиббанк», за заявою якого відкрито виконавчі провадження. По виконавчому провадженню, де боржником є ОСОБА_1 , перевірено майновий стан боржника. 23 липня 2013 року винесена постанова про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. 17 лютого 2014 року виконавчий документ направлено для виконання в бухгалтерію Долинського УПФ України. По виконавчому провадженню, де боржником є ОСОБА_2 , державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно з п.7 ч. 1 ст.47 3акону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку), а виконавче провадження передане до архіву. Надати копії матеріалів виконавчого провадження, виконавчі дії по якому були вчинені в 2013 році, неможливо, оскільки дане виконавче провадження знищено.

Представник заінтересованої особи Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівська Л.М. в судовому засіданні просила справу вирішувати на розсуд суду та повідомила, що за заявою ПАТ "УкрСиббанк" у 2013 відкрито виконавче провадження №706/1, номер перереєстрації за ЄДРВП 38786322, щодо стянення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за виконавчим листом, виданим по справі № 2-635/2010. Під час стягнення виникало питання щодо рахунків, на які слід проводити стягнення. Були надані різні рахунки ПАТ "УкрСиббанк" і вони обрали той, який їм надав саме центральний офіс банку, та проводили стягнення до 2019 року. Стягнення проводяться безпосередньо ПФ України з пенсії ОСОБА_1 . У 2020 році рахунки було змінено, вони зверталися, щоб їм надали дані про нові рахунки, однак станом на сьогоднішній день таких даних до них не поступало, як і не поступало даних про заміну кредитора (стягувача). Про заміну кредитора вони дізналися з ухвали про відмову у заміні сторони виконавчого провадження, надану божниками. Щодо боржника ОСОБА_2 , то також у 2012 році було відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення з нього боргу, однак після повернення стягувачу виконавчого листа без виконання згідно з постановою державного виконавця від 04.01.2013, виконавчий лист повторно ніхто, ні ПАТ "УкрСиббанк", ні будь-яка інша фізична чи юридична особа, не пред`являв, в тому числі не поступало будь-яких повідомлень про зміну стягувача.

Представник заінтересованої особи АТ "Укрсиббанк" повторно в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, жодних пояснень, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судових засідань, про що свідчать направлені судові повістки, дані сайту "Укрпошти" про їх вручення останньому та розписки, які повернулись на адресу суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши та оглянувши в судовому засіданні письмові документи, в тому числі надані представником виконавчої служби матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони стягувача, таким чином з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

При вирішенні заявлених вимог суд враховує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Як визначено в положеннях ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 13.10.2010 у справі №2-635/2010р. позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.05.2008, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 вiд 08.05.2008 в сумі 397158, 75 грн, 1700,00 гривень сплаченого судового збору, 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 150,00 грн за послугу з розміщення оголошення про виклик до суду. Рішення вступило в законну силу 20.12.2010.

На виконання зазначеного рішення 25.03.2011 Долинським районним судом Івано-Франківської області було видано стягувачу (позивачу по справі - ПАТ "УкрСиббанк") виконавчі листи №2-635 відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з них в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.з метою виконання судового рішення, ухваленого у справі № 2-635/2010р.

У 2013 році представник ПАТ "УкрСиббанк" подав дані виконавчі листи до примусового виконання. 11 липня 2013 року за цими виконавчими листами на підставі заяви представника ПАТ "УкрСиббанк" державним виконавцем відділу ДВС Долинського РУЮ відкрито виконавче провадження №38786322 відносно боржника ОСОБА_1 та виконавче провадження №25859983 відносно боржника ОСОБА_2

4 січня 2013 року заступником начальника відділу ДВС Долинського РУЮ Карбівською Л.М. у виконавчому провадженні №25859983 щодо боржника ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ПАТ "УкрСиббанк" у зв`язку з тим, що встановити його місцезнаходження неможливо.

Судом перевірено, що вищевказана постанова про повернення виконавчого документа винесена саме у виконавчому провадженні № №25859983, щодо дати її постановлення допущена описка, оскільки будь-яких інших виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2 за вищеописаним виконавчим листом ДВС Долинського РУЮ не відкривало. Вказаний виконавчий лист стягувачем пред`являвся тільки один раз.

Як встановлено з оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження №38786322, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 знаходиться на виконанні по даний час та з пенсії останньої проводяться щомісячні відрахування на користь ПАТ "Укрсиббанк", а також вона перераховує кошти в рахунок сплати виконавчого збору. З січня 2020 року стягувач не повідомляє на який рахунок слід перераховути стягнуті кошти.

Однак, як встановлено з долучених заявниками письмових доказів, 13 лютого 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТзОВ "Кей-Колект" було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п.1.1.) Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення (п.1.4).

Відповідно до виписки з Додатку №1 до Договору факторингу №2 від 13.02.2012 (перелік первинних договорів) серед боржників за кредитними договорами вказано ОСОБА_2 за договором №0 від 08.05.2008.

27 серпня 2012 року Долинський районний суд Івано-Франківської області відмовив у задоволенні заяви представника ТзОВ "Кей-Колект" про заміну сторони виконавчого провадження, про що постановив ухвалу.

26 квітня 2017 року Долинський районний суд Івано-Франківської області своєю ухвалою в задоволенні заяви ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про заміну сторони у цивільній справі №2-635/2010 про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ПАТ "Укрсиббанк" на ТОВ "Кей-Колект" також відмовив. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Листами №35/50378 від 12.10.2016, вих. №26-08/16512 від 10.03.2017 та вих. №26-08/20317 від 04.04.2017, АТ "УкрСиббанк" повідомило ОСОБА_3 В. та ОСОБА_1 про те, що на підставі Договору факторингу № 2 від 13.02.2012, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (новий кредитор), банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за Кредитним договором № 0 від 08.05.2008, укладеним між ОСОБА_2 та банком, згідно умов якого ОСОБА_1 виступаєте майновим поручителем. Відступлення права вимоги відбулося у звичайному процесі діяльності та у межах визначених законом і не призводить до жодної зміни обсягу їх прав та зобов`язань. Банк наразі вже не є кредитором за вищевказаним кредитним договором, оскільки повністю вибув із зобов`язання, що виникало на підставі укладеного з позичальником кредитного договору. Згідно з умовами договірних відносин між банком та новим кредитором, заміна сторони - стягувача в рамках процедури примусового стягнення кредитної заборгованості здійснюється з боку нового кредитора. Таким чином, для отримання інформації рекомендують звернутися безпосередньо до нового кредитора - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Листом за вих. №242 від 24.04.2020 Управління з питань виплати пенсії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_4 .С., що відрахування з її пенсії по постанові державного виконавця від 10.01.2014 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-635, виданого 25.03.2011 Долинським районним судом, проводиться в розмірі 10% пенсії з 01.03.2014. Утримані кошти за період з 01.03.2014 по 31.12.2019 в сумі 10496,47 грн перераховані на рахунок ПАТ "Укрсиббанк". Утримані кошти за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 в сумі 796,32 грн будуть перераховані при наданні державною виконавчою службою нового рахунку ПАТ "Укрсиббанк".

Згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, тобто учасниками даного провадження є стягувач та боржник.

Таким чином, з 13 лютого 2012 року на підставі укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТзОВ "Кей-Колект" договору факторингу №2 відбулось відступлення прав вимоги до нового кредитора (фактора) за усіма договорами забезпечення, в тому числі щодо боржника ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 виступила за зобов`язаннями ОСОБА_2 майновим поручителем).

Двічі ТзОВ "Кей-Колект" звертався в Долинський районний суд Івано-Франківської області про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ "Укрсиббанк" на ТОВ "Кей-Колект", однак отримував відмову, з якою власне погодився, оскільки не оскаржував її.

Востаннє ТзОВ "Кей-Колект" із заявою про заміну сторони виконавчого провадження звертався до суду у 2017 році.

Виходячи з положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Станом на сьогоднішній день відомо, що ТзОВ "Кей-Колект" з 2017 року не вчиняв жодних дій з метою стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі не оскаржував відмову йому у заміні сторони виконавчого провадження, не звертався з будь-якими вимогами бо боржників та не направляв повідомлень про зміну стягувача виконавцям вищеописаного рішення.

Варто зауважити, що відступлення права вимоги від ПАТ "УкрСиббанк" до ТзОВ "Кей-Колект" відбулося 13 лютого 2012 року, проте виконавче провадження №38786322 відносно боржника ОСОБА_1 та виконавче провадження №25859983 відносно боржника ОСОБА_2 за виконавчими листами відкрито було 11 липня 2013 року за заявами ПАТ «УкрСиббанк».

Крім цього, із оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у 2014 році державний виконавець звертався до ПАТ «УкрСиббанк» із відповідним запитом вих. №764/04-41 від 18.02.2014 про надання реквізитів розрахункових рахунків, на які слід перераховувати кошти згідно з виконавчим документом, що перебуває на виконанні, на що отримав дані про реквізити від ПАТ «УкрСиббанк» за вх. №621 від 15.04.2014 та вх. №448 від 13.03.2014. Тобто, банк надав інформацію про рахунки, на які необхідно стягувати кошти з боржників вже після відступлення права вимоги новому кредитору ТзОВ «Кей-Колект», як власне і звернувся у виконавчу службу про примусове виконання рішення суду, тобто про відкриття виконавчих провадження щодо боржників. І в період з 01.03.2014 по 31.12.2019 кошти перераховувались на рахунок саме ПАТ «УкрСиббанк».

Як стверджувала в судовому засіданні представник Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Карбівська Л.М. у 2020 році вони звернулися до ПАТ «УкрСббанк», щоб останній надав дані про реквізити нових рахунків, однак жодної інформації не отримали. Крім цього, вона зауважила, що про ТзОВ "Кей-Колект" їм не було відомо і до кінця 2019 року кошти за вказаним рішенням суду перераховувалися власне на рахунок ПАТ «УкрСиббанк».

Тобто, з лютого 2012 року новим кредитором є ТзОВ «Кей-Колект», однак у виконавчу службу про відкриття виконавчих проваджень відносно заявників звертається у 2013 році ПАТ «УкрСббанк» і саме на його рахунки до 2019 року перераховуються кошти в рахунок бору. У 2017 році ТзОВ «Кей-Колект» отримав відмову у заміні сторони виконавчого провадження, однак погодився з цим, не оскаржуючи рішення суду з даного приводу, та не заявляв претензій ні до боржників, ні до АТ "УкрСиббанк", в тому числі не вчиняв жодних дій, щоб повідомити ДВ що відбулася відступлення права вимоги. Та й ПАТ «УкрСиббанк» не повідомляв ні боржників, ні виконавчу службу про ТзОВ «Кей-Колект» і тільки у своїх відповідях від 12.10.2016, направленій ОСОБА_3 , та 10.03.2014, 04.04.2014, направлених ОСОБА_4 , повідомляє їм про відступлення права вимоги на користь ТзОВ «Кей-Колект» і рекомендує звертатися безпосередньо до нового кредитора.

Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ "УкрСиббанк" є припиненим у зв`язку з відступленням права вимоги, тобто банк наразі вже не є кредитором за вищевказаним кредитним договором, так як повністю вибув із зобов`язання, що виникало на підставі укладеного з позичальником кредитного договору, новий кредитор, хоча і звертався свого часу із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, проте отримав відмову, яку не оскаржував, тобто фактично погодився з нею, рішення про відмову набрали законної сили, після цього будь-яких вимог протягом більше трьох років до боржників не пред`являв, та не звертався більше із заявами про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, незважаючи, що практика щодо заміни сторони виконавчого провадження на сьогоднішній день змінилася, зі сторони стягувача жодних заперечень з даного приводу не поступало, то суд приходить до висновку, що слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк» та виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк» з інших причин відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 372, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) та акціонерне товариство "Укрсиббанк", про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк» та виконавчий лист № 2-635 від 25.03.2011 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 397158,75 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «Укрсиббанк».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений в ухвалі суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст ухвали складено 17 червня 2020 року.

Суддя: С.М. Монташевич