Ухвала

18 червня 2020 року

м. Київ

справа № 302/641/18

провадження № 61-6396ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Лозянська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області, про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняті нею частини земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які належні позивачу на праві власності, демонтувати огорожу та вбиральню із земельної ділянки в АДРЕСА_1, стягнути відповідача 2 000 грн матеріальної та 10 000 грн моральної шкоди та судові витрати.

27 вересня 2018 року ОСОБА_2 подала суду письмову заяву про залучення співвідповідача та уточнення позовних вимог, в якій просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та остаточно просила: зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати огорожу та вбиральню, споруджені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0010, що розташована в АДРЕСА_1, звільнити та привести до стану, придатного до використання за цільовим призначенням частину земельної ділянки, площею 0,0375 га, яка нею самовільно зайнята; зобов`язати ОСОБА_3 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням частину самовільно зайнятої ним земельної ділянки площею 0,0298 га з кадастровим номером :01:005:0009, яка розташована в АДРЕСА_2; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 000 грн; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі по 10 000 грн з кожного та судові витрати.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2018 року за заявою позивача ОСОБА_2 в якості відповідача до участі у справі залучено ОСОБА_3 .

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати огорожу та вбиральню, споруджені на земельній ділянці з кадастровим номером : 01:005:0010, що розташована в АДРЕСА_1, звільнити та привести до стану, придатного до використання за цільовим призначенням частину земельної ділянки, площею 0,0375 га, яка нею самовільно зайнята. Зобов`язано ОСОБА_3 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням частину самовільно зайнятої ним земельної ділянки площею 0,0298 га з кадастровим номером :01:005:0009, яка розташована в АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 1 000 грн з кожного за матеріальну шкоду. Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 1 057,20 грн з кожного судових витрат по сплаті судового збору. В решті вимог відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року в частині зобов`язання ОСОБА_3 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням частину самовільно зайнятої ним земельної ділянки площею 0,0298 га з кадастровим номером :01:005:0009, яка розташована в АДРЕСА_2, стягнення з нього на користь ОСОБА_2 1 000 грн матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 057,20 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі по 10 000 грн з кожного скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 в цій частині задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди, у вимогах до ОСОБА_3 відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 200 грн. В решті позову відмовлено.

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, заявнику необхідно надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору та необхідно уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

06 травня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків до якої додано, зокрема, квитанцію про сплату судового збору від 29 квітня 2020 року на суму 1 412,60 грн, проте не подано уточнену касаційну скаргу відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2020 року.

У червні 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 20 червня 2019 року у справі № 493/1039/16-ц.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.

01 червня 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Клопотання мотивоване тим, що постановою головного державного виконавця Міжгірського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Звірич Н. І. від 16 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 302/641/18, виданого 06 квітня 2020 року Міжгірським районним судом Закарпатської області. Вказує, що постановою головного державного виконавця Міжгірського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Звірич Н. І. від 29 квітня 2020 року на неї накладено штраф за невиконання рішення суду.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Оскільки заявником наведено обґрунтовані підстави зупинення виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, а також додано докази, які підтверджують необхідність зупинення виконання судових рішень, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та зупинення виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - Лозянська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області, про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судових рішень задовольнити.

Зупинити виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська