КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6588/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020року місто Київ

справа № 761/38583/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рибака М.А., повний текст рішення складено 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_28 року на брифінгу заступником Голови Служби безпеки України ОСОБА_15 наступну інформацію про нього: «ІНФОРМАЦІЯ_10»;

визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному веб-сайті Служби безпеки України ( ІНФОРМАЦІЯ_11) в розділі «Новини» наступну інформацію про нього: «ІНФОРМАЦІЯ_13»;

зобов`язати Службу безпеки України спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , шляхом проведення брифінгу, на якому повідомити про прийняте судове рішення у цій справі та зачитати резолютивну частину цього рішення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили;

зобов`язати Службу безпеки України спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , шляхом опублікування в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (ІНФОРМАЦІЯ_14) в розділі «Новини» тексту судового рішення у цій справі тим самим шрифтом, що і спростовувана інформація не пізніше одного тижня з дня набрання рішенням законної сили.

В мотивування вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_28 року відбувся брифінг, на якому заступник Голови Служби безпеки України ОСОБА_7 повідомив інформацію, яка стосується позивача, наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_15».

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год. 35 хв. в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (ІНФОРМАЦІЯ_14) в розділі «Новини» (гіперпосилання:ІНФОРМАЦІЯ_16 ) була розміщена, зокрема, інформація наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_18».

Позивач зазначав, що поширення інформації, що його стосується відбулось шляхом її повідомлення в публічному виступі, а саме під час брифінгу заступника Голови Служби безпеки України ОСОБА_7 , а відеозапис брифінгу був розміщений відповідачем на офіційному веб-сайті Служби безпеки України, а відтак вважає, що інформація була поширена серед широкого кола осіб (користувачів мережі Інтернет, журналістів, телеглядачів та іншого кола осіб).

Зауважував, що відповідач, поширивши вищевказану інформацію, порушив його права, свободи і законні інтереси, а також основні принципи інформаційних відносин, оскільки повідомив інформацію про позивача, яка не відповідає дійсності, оскільки він нікому не давав вказівок організовувати та не здійснював фінансування провокаційної акції поблизу Адміністрації Президента України, про яку було повідомлено заступником Голови Служби безпеки України ОСОБА_7 на брифінгу та на офіційному веб-сайті Служби безпеки України.

Вважає, що поширена інформація, яка його стосується, містить відомості, які не відповідають дійсності та викладені неправдиво, а відтак, така інформація є недостовірною.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що судом першої інстанції не було надано повну та належну оцінку змісту поширеної інформації та доказам, наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим було зроблено невірний висновок про відсутність в поширеній інформації посилань відповідача щодо вчинення ОСОБА_1 будь-яких кримінальних правопорушень та підстав вважати, що інформація є недостовірною.

Вказувала на те, що висновки суду про те, що «В поширеній інформації не міститься жодних тверджень саме з приводу ОСОБА_11 » є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що поширена інформація стосується саме позивача.

Зазначала, що відомості, про які було повідомлено невідомою особою на відеозапису, не мають жодного офіційного підтвердження, а будь-які докази, які свідчать про достовірність такої інформації, чи наявність свідка, який може підтвердити таку інформацію, в тому числі і протоколи допиту свідків відсутні, а тому вважає, посилання суду на вказаний відеозапис не може свідчити про достовірність поширеної інформації.

Посилалася на те, що висновки суду першої інстанції про те, що поширена інформація не порушує особисті немайнові права позивача є безпідставним та необґрунтованими.

02 квітня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача Служби безпеки України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного тсуду проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: з поширеної інформації не можливо встановити, що вона стосується саме позивача; в поширеній інформації не зазначалось про причетність саме ОСОБА_1 до будь-якого кримінального провадження або вчинення ним кримінального правопорушення, а сама по собі відсутність зареєстрованих кримінальних проваджень не свідчить про недостовірність поширеної інформації та того що стороною позивача не доведено, що поширена інформація порушує особисті немайнові правапозивача.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Конституцією України в ст.3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зстаттею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Нормами статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 201 ЦК України зазначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб; підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Статтею 2 Закону України «Про інформацію» передбачено, що основними принципами інформаційних відносин є достовірність і повнота інформації.

Згідно з частиною 2 статті 5 вказаного Закону реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

У частині 1 статті 7 даного Закону зазначено, що Служба безпеки України інформує про свою діяльність через засоби масової інформації, шляхом надання відповідей на запити на доступ до публічної інформації та в інших формах у визначеному законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_28 року відбувся брифінг, на якому заступник Голови Служби безпеки України ОСОБА_7 повідомив інформацію, наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_19».

Також, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12 год. 35 хв. в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (ІНФОРМАЦІЯ_20) в розділі «Новини» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_21».

Оцінивши зміст оспорюваної інформації, колегія суддів приходить до висновку про те, що спірна інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 на брифінгу та розміщена в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Служби безпеки України (ІНФОРМАЦІЯ_20) в розділі «Новини» (гіперпосилання: ІНФОРМАЦІЯ_22 ) стосується саме позивача - ОСОБА_1 , що не заперечувалося представником відповідача у суді апеляційної інстанції.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, є недостовірною та негативною, оскільки вона вказує на порушення ним норм чинного законодавства, створює його негативну оцінку, як особи, причетної до протиправних заходів в Україні та порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Також зазначав, що зміст оспорюваної поширеної інформації вказує на те, що він ніби-то причетний до вчинення «протиправних заходів, спрямованих на розхитування ситуації в Україні» та «провокаційної акції для дискредитації української влади», шляхом надання вказівок та здійснення фінансування для організації такої акції, що відповідно до КК України може підпадати під ознаки злочину проти основ національної безпеки України.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_28 року заступником Голови СБУ ОСОБА_7 проведено брифінг та поінформовано громадськість про активізацію спецслужб Російської Федерації для створення в Україні ситуації так званого «керованого хаосу» через організацію провокаційних акцій із задіянням представників громадських об'єднань. Зокрема, йшлося про планування на території України низки провокаційних, протиправних заходів, спрямованих на розхитування ситуації в державі. Повідомлялося, що співробітники СБУ блокували проведення провокаційної акції у місті Києві біля Посольства РФ в Україні. Також було продемонстровано відео свідчень затриманого організатора псевдопротестної акції. Зазначав, що вказана інформація є інформацією про діяльність державного правоохоронного органу спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України відповідно до визначених Законом завдань і компетенції та не підлягає спростуванню.

Оцінюючи інформацію, яка була поширена заступником Голови СБУ ОСОБА_15 на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_28 року та яку просив спростувати позивач, зокрема:«ІНФОРМАЦІЯ_10», колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частиною другою статті 62 Конституції України та частиною 2 статті 2 КК України закріплено принцип презумпції невинуватості, згідно з якими особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Виходячи з системного аналізу норм КК України та КПК України посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку з кримінальним провадженням та його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.

У справі «Аллене Де Рібемон проти Франції» Європейський суд з прав людини встановив, що п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, але вона зобов`язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Позивачем на підтвердження позовних вимог був наданий висновок №44/19 лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 10 квітня 2019 року проведений спеціалістом-експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» ОСОБА_17.

Згідно з вказаним висновком висловлювання: «15 та 16 вересня, спільно з Національною поліцією, заблоковано наміри колишнього лідера молодих регіонівців ОСОБА_18 , який також переховується на території Російської Федерації, за вказівки та фінансування відомого вам ОСОБА_5 , організувати провокаційну акцію поблизу Адміністрації Президента України.» (за стенограмою брифінгу заступника Голови СБУ ОСОБА_7 від ІНФОРМАЦІЯ_28 року, наданою замовником експертизи) та «ІНФОРМАЦІЯ_23» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_26 …» (стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_24 » на офіційному веб-сайті СБУ в мережі Інтернет) за загальним змістом є ідентичними.

Він полягає у тому, що ОСОБА_13 , який планував організацію провокаційної акції поблизу Адміністрації Президента України, діяв «за вказівки та фінансування» ОСОБА_5 (тобто є підконтрольним йому).

У наведених вище висловлюваннях міститься інформація негативного характеру щодо особи ОСОБА_1 .

Висловлювання, наведені у п.1 висновку, викладено у формі фактичних тверджень (а.с.16-26).

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача, з метою отримання доказів, які б спростовували поширену відповідачем інформацію про надання позивачем вказівок організувати акцію поблизу Адміністрації Президента України та її фінансування позивачем, було направлено на адресу Національної поліції України та Генеральної прокуратури України відповідні запити.

З листа Головного слідчого управління Національної поліції України від 18 жовтня 2018 року №24/П-464аз вбачається, що в Управлінні в межах компетенції розглянуто запит щодо надання інформації про розпочаті відносно ОСОБА_1 кримінальні провадження за обставинами, зазначеними під час брифінгу заступника Голови СБУ ОСОБА_7., щодо надання копії окремих процесуальних проваджень та з інших питань. При цьому повідомлено, що слідчими органів Національної поліції до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактами, зазначеними у адвокатському запиті, не вносилися та кримінальні провадження не розпочиналися (а.с.40).

Генеральна прокуратура України у листі від 08 серпня 2019 року №15/5-62вих-19 надала перелік кримінальщин проваджень, в межах яких ОСОБА_1 було повідомлено про підозру. Серед вказаного переліку відсутні кримінальні провадження щодо факту надання ОСОБА_1 вказівок організувати акцію поблизу Адміністрації Президента України та її фінансування (а.с.44).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про витребування доказів у відповідача, а саме: копії документів, які підтверджують: фінансування ОСОБА_1 організації акції поблизу Президента України, про яку було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_28 року на брифінгу заступника Голови СБУ ОСОБА_7 та на офіційному веб-сайті СБУ; надання ОСОБА_1 вказівок організувати вказану акцію; надіслання ОСОБА_1 повідомлень організувати вказану акцію.

На виконання вказаної ухвали від Департаменту захисту національної державності СБУ надійшов лист від 16 грудня 2019 року №5/1-22715, в якому було повідомлено, що у Департаменті відсутні будь-які матеріали, які б стосувались предмету позову (а.с.76).

У судовому засіданні апеляційного суду, на питання головуючого чи внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо обставин, про які зазначав заступник Голови СБУ ОСОБА_7 на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_28 року та чи відкрито кримінальне провадження ОСОБА_14 ОСОБА_4 , представник відповідача вказала, що їй такі відомості не відомо. Також зазначила, що стороною відповідача на підтвердження своїх заперечень надані всі докази, які у них наявні.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, на час поширення оспорюваної інформації щодо позивача ОСОБА_1 не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань будь-яких відомостей щодо обставин, про які зазначав заступник Голови СБУ ОСОБА_7 . на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_28 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у поширеній на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_28 рокуінформації йдеться мова про протиправні діяння позивача. Так, заступником Голови СБУ ОСОБА_7 . вживаються фактичні твердження про те, що «ІНФОРМАЦІЯ_10».

Тобто, дані твердження у розумінні ст.30 Закону України «Про інформацію» не є оціночними судженнями, оскільки містять фактичні дані про діяльність позивача та надають змогу перевірити висловлювання на предмет їх відповідної дійсності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що інформація, поширена заступником Голови СБУ ОСОБА_7 . щодо позивача ОСОБА_1 на брифінгу ІНФОРМАЦІЯ_28 року є недостовірною, оскільки в ній стверджується про надання позивачем вказівок організувати акцію поблизу Адміністрації Президента України та її фінансування позивачем, що створює враження про нього як особу, причетну до протиправних заходів в Україні, а відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації.

Згідно з п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Таким чином, вказана інформація підлягає спростуванню у такий самий спосіб, у який вона була поширена, шляхом проведення брифінгу, на якому повідомити про прийняте судове рішення у даній справі та зачитати резолютивну частину цього рішення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Посилання відповідача на те, що поширена інформація є інформацією про діяльність державного правоохоронного органу спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України відповідно до визначених Законом завдань і компетенції та не підлягає спростуванню, колегія суддів відхиляє, оскільки інформування про діяльність Служби безпеки Українине повинно порушувати честь і гідність будь-якої особи, в тому числі і позивача.

Щодо позовних вимог про визнати недостовірною та спростування інформації, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному веб-сайті Служби безпеки України ( ІНФОРМАЦІЯ_25) в розділі «Новини» про позивача: «ІНФОРМАЦІЯ_13», колегія суддів вважає, необхідним зазначити наступне.

Висловлювання «ІНФОРМАЦІЯ_26 » не може розцінюватись, як звинувачення позивача у вчиненні конкретної дії. Вказане висловлювання має характер суб`єктивного припущення та не може бути кваліфікованеяк повідомлення про факт, що підлягає перевірці на предмет його істинності.

З інформації «за вказівки та фінансування російських кураторів планував організувати поблизу Адміністрації Президента України провокаційну акцію для дискредитації української влади» неможливо встановити чи стосується вона безпосередньо позивача, а відтак вказана інформація не може порушувати особисті немайнові права ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині визнання недостовірною та спростування інформації, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному веб-сайті Служби безпеки України ( ІНФОРМАЦІЯ_27) в розділі «Новини» задоволенню не підлягають.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2305,20 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_28 року на брифінгу заступником Голови Служби безпеки України ОСОБА_19, наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_10».

Зобов`язати Службу безпеки України, місцезнаходження: місто Київ, вул. Володимирська, 33, спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом проведення брифінгу, на якому повідомити про прийняте судове рішення у даній справі та зачитати резолютивну частину цього рішення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Служби безпеки України, місцезнаходження: місто Київ, вул. Володимирська, 33, на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 2305 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: