Справа №705/3689/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року Уманський міськрайоний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Музичук Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушення права особистої власності , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушення права особистої власності. Своє звернення мотивує тим, що його сім`я і сім`я ОСОБА_3 являються родичами прямої лінії споріднення і разом проживали в квартирі по АДРЕСА_1 з 1970 року, а згідно договору дарування майнових прав від 27.05.1994 стали співвласниками ( як рідні дядько і племінниця ) з рівними частками на основі щирості і поваги з незмінним сімейним способом проживання - спільне майно, спільне користування, взаємні права і обов`язки. Але ОСОБА_3 безвідповідально 29.08.2017 передала свої права і відповідальність на квартирну частку сторонній особі ОСОБА_2 , що призвело до припинення сімейного проживання в міцному родинному колі та встановлення окремого проживання в новому форматі на спільній площі з чужою особою, хоча наступник ОСОБА_2 сліпо вірить, що це немає значення.

В той же час в житловому приміщенні, яке вона самовільно зайняла, знаходиться і його особиста приватна власність, що була надана ОСОБА_3 в тимчасове володіння для спільного користування ( особисте його майно - шафа, стіл, плита, ліжко та інше майно ). На цій же площі і сьогодні знаходяться його речі персонального користування ( одяг, ліки тощо ). Додатково за час їхнього проживання в родинному оточенні з`явилася і спільна власність ( лічильники, прибори сантехнічні, опалення та ін.. ) і його частка в цій власності теж являється його особистою приватною власністю. Він єдиний власник цього майна і тому режим володіння і користування визначається тільки ним в інтересах його сім`ї, а договір дарування 2017 з ОСОБА_2 не припиняє його права і не впливає на їх обсяг - перехід права іншої особи на його майно - неможливий. За таких обставин дарунок вважається неприйнятим і це положення зберігається до офіційного визначення порядку користування або розподілу їхніх часток.

За відсутності акта приймання - передачі дарунка, керуючись інстинктами з допомогою братків з незаконних формувань і не дотримуючись базового договору дарування 1994 ОСОБА_2 діє протиправно - вдирається в спільне приміщення, виламує замки, руйнує перегородки, допускає проникнення різних осіб, встановила металеві решітки і позбавила його доступу до спільних приміщень і особистого майна. Її договір дарування не враховує його права як третьої особи і власника майна і співвласника квартири. Просить: 1) зобов`язати ОСОБА_2 , як правонаступника, дотримуватись вимог базового договору дарування від 27.05.1994 щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_1 по способу, умовах і відповідальності спільного користування; 2) визнати ОСОБА_1 третьою особою в договорі дарування від 29.08.2017 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 і зобов`язати їх оформити його статус додатковою угодою без якої сьогодні договір немає юридичної сили; 3) зобов`язати ОСОБА_2 усунути порушення права особистої власності ОСОБА_1 та надати безперешкодний доступ до приміщень і прибрати замки і решітки, а пошкодження відремонтувати відповідно положень чинного договору дарування від 27.05.1994р.; 4) відшкодувати збитки за порушення договору дарування від 27.05.1994 і шкоду завдану майну і здоров`ю ОСОБА_1 протиправними діями ОСОБА_2 на загальних підставах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, просила справу слухати без її участі, до суду подала відзив, в якому позов не визнає, заперечує проти його задоволення, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на законі, є безпідставними, надуманими. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 02 липня 2004 було встановлено порядок користування земельною ділянкою, яким виділено ОСОБА_1 248,5 кв.м. у користування. Цим же рішенням суду розділено на частки все будинковолодіння, після чого у державному реєстрі зареєстровано спільну часткову власність всіх співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 в тому числі і ОСОБА_1 , якому належить 1/6 частка житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СВО №088771 від 22.04.2005. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2010, яке набрало законної сили, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відносно неправомочності дій і незаконності перепланування у квартирі, в результаті чого утворено дві окремі ізольовані квартири, встановлено, що зі сторони ОСОБА_3 порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням робіт по переплануванню у її частині будинку - не допускалося, а ОСОБА_1 не довів, що він з вини ОСОБА_3 не може здійснити своє право на його частку будинку. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2006, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16.11.2006 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про набуття права власності на нерухоме майно, земельну ділянку за набувальною давністю та виселення без надання іншого жилого приміщення, суд задовольнив позов ОСОБА_3 та відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . При цьому, судом було встановлено, що саме ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 користуватися її частиною будинку та створює перешкоди в доступі до кімнат та користуванні спільними приміщеннями. Також з наданої Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради відповіді за №1033 від 15.07.2010, вбачається, що при перевірці звернення ОСОБА_1 щодо самочинного перепланування ОСОБА_3 в квартирі спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що рішенням виконкому від 25.02.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надано дозвіл на перепланування частини житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир з добудовою веранди розміром 1,15х2,45м та влаштування окремого входу. Висновком головного державного санітарного лікаря м. Умані №107 від 06.11.2009 на проект будівництва було погоджено проект водопостачання та каналізування житлового будинку по АДРЕСА_1 . За загальним поняттям процесу, відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на особу, яка порушила права позивача. Вона не порушувала, не порушує і немає наміру порушувати будь - які права позивача, у неї з ним не виникало жодних спорів, оскільки вона з позивачем немає жодних правовідносин, які витікають із договорів або із актів чинного законодавства, тому і не може виникати жодних цивільних прав та жодних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 27 травня 1994 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 ) на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м.

Згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні факти.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Уманського виробничого підрозділу ЧООБТІ серії СВО №088771 від 22 квітня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить по 1/6 частці вказаного будинку.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року було визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2010, яке набрало законної сили, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відносно неправомочності дій і незаконності перепланування у квартирі, в результаті чого утворено дві окремі ізольовані квартири, встановлено, що зі сторони ОСОБА_3 порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням робіт по переплануванню у її частині будинку - не допускалося, а ОСОБА_1 не довів, що він з вини ОСОБА_3 не може здійснити своє право на його частку будинку, зокрема при виконання своєї частини ремонтних робіт.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2006, яке було залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.11.2006 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про набуття права власності на нерухоме майно, земельну ділянку за набувальною давністю та виселення без надання іншого жилого приміщення, суд задовольнив позов ОСОБА_3 та відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . При цьому судом було встановлено, що саме ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_3 користуватися її частиною будинку та створює перешкоди в доступі до кімнат та користуванні спільними приміщеннями, а ОСОБА_3 , навпаки, прав ОСОБА_1 не порушувала.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2007 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про рейдерство спільної площі і відновлення порядку користування, суд відмовив у задоволенні даного позову, не встановивши фактів порушення прав ОСОБА_1 щодо його частки у власності з боку ОСОБА_3 .

Також, з наданої Управлінням містобудування та архітектури Уманської міської ради відповіді за №1033 від 15.07.2010, вбачається, що при перевірці звернення ОСОБА_1 щодо самочинного перепланування ОСОБА_3 в квартирі спільного користування за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що рішенням виконкому від 25.02.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надано дозвіл на перепланування частини житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир з добудовою веранди розміром 1,15х2,45м та влаштування окремого входу.

Висновком головного державного санітарного лікаря м. Умані №107 від 06.11.2009 на проект будівництва було погоджено проект водопостачання та каналізування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 17.05.2013 складеного інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Черкаській області - при проведенні позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів і правил - порушень з боку ОСОБА_3 не виявлено.

29.08.2017р. згідно договору дарування ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач ОСОБА_2 не є стороною договору дарування від 27 травня 1994 року, і відповідно даний договір на неї не може розповсюджуватися, вона не має згідно вказаного договору прав та обов`язків, а відтак вимога про дотримання його умов відповідачем суперечить чинному законодавству.

Суд вбачає, що захист прав у такий спосіб, який вказаний у позові, шляхом: « визнання ОСОБА_1 третьою особою в договорі дарування від 29.08.2017 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 і зобов`язати їх оформити його статус додатковою угодою … . » не ґрунтується на законі, крім того в даній справі ОСОБА_3 не являється відповідачем та суд не може її зобов`язувати вчинити певну дію.

Позивач не довів суду в чому полягає порушення права його особистої власності зі сторони ОСОБА_2 , які збитки йому були завдані, про відшкодування яких він просить суд.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626, 629 ЦК України, ст.ст. 2,4, 12,13,81,258-259,264,265,273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушення права особистої власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2020 року.

Головуючий В.Л. Гудзенко