Справа № 487/8982/19
Провадження № 2/487/914/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріОцабера М.С.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1
представник відповідачаОСОБА_2
відповідачОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 25000 гривень. Вказує, що після розірвання шлюбу син мешкає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Вважає, що відповідач маючи спільного сина від позивача, живе в своє задоволення: не відмовляючи собі ні в чому, в будь-яких забаганках: їздить на дорогому авто, яке придбав у автосалоні, купує недешеві продукти харчування, алкоголь, дорогий одяг, відвідує ресторани, користується дорогими мобільними телефонами. Домовленості щодо надання допомоги на утримання дитини з відповідачем не досягнуто.

Ухвалою суду від 17.01.2020 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження на 03.03.2020 року.

Ухвалою суду від 01.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 1990 року Позивач та Відповідач уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17 лютого 1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився їх спільний син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

30 серпня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2019 року.

Згідно довідки з ТОВ "Максбуд" від 10.03.2020 року, ОСОБА_3 за 2019 рік отримав заробітну плату в сумі 51141, 24 гривень, за січень - лютий отримав заробітну плату у сумі 9700 гривень, крім того відповідач отримав від зайняття підприємницькою діяльністю за 2019 рік - 12000 гривень без врахування податків, крім того за 2019 рік від ТОВ "ТК "Оскар" за цивільно-правовим договором отримав 12000 гривень без врахування податків. щомісячно. Як вбачається з матеріалів справи має постійний а не мінливий дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2019 рік", для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2027 гривень, із 1 липня 2118 гривень, із 1 грудня 2218 гривень.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2020 рік", для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2218 гривень, із 1 липня 2318 гривень, із 1 грудня 2395 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 25000 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на утримання спільної малолітньої дитини сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 11.12.2019 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Позивач: ОСОБА_4 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідно до положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, в редакції Закону України від 30.03.2020 року, №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, але не пізніше закінчення строку дії карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2020.

Суддя Д.Г. Нікітін