Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

за участі секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнобай цивільну справ за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про відшкодування незаконно отриманих коштів у вигляді соціальної виплати - допомоги по безробіттю у розмірі 4068,38 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 19 листопада 2019 року подав до Київського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ191120 від 20 листопада 2019 року відповідачу було надано статус безробітного, з 26 листопада 2019 року призначено виплату допомоги по безробіттю. В подальшому позивач скористався Єдиним реєстром адвокатів України та виявив, що відповідачу ОСОБА_1 15 січня 2020 року було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідач повинен був повідомити про отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, оскільки адвокати є самозайнятими особами і відносяться до категорії зайнятого населення, а отже не мають права на отримання допомоги по безробіттю. З цих підстав наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ 200204 від 04 лютого 2020 року відповідачу припинено виплату по безробіттю. 19 лютого 2020 року за № 8/291-02/20 Шевченківською районною філією Київського міського центру зайнятості був виданий наказ про повернення відповідачем незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, копію якого разом із претензією за вих. № 291.5-437/20 від 19 лютого 2020 року було направлено відповідачу. Однак, відповідачем в добровільному порядку кошти відшкодовано лише частково, залишок боргу 4068,38 грн., що стало підставою для звернення з зазначеним позовом до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, жодних клопотань до суду е надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 03 червня 2020 року відповідачем надіслано на адресу суду відзив на позов, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що дійсно в період виплати йому допомоги по безробіттю, 15 січня 2020 року Радою адвокатів Черкаської області прийнято рішення про видачу йому свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Проте отримав він свідоцтво 30 січня 2020 року та відразу повідомив про це працівника Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_2, яка супроводжувала його справу безробітного. На це вона відповіла, що в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформація про дату отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а вказано лише дату "15 січня 2020 року" прийняття рішення про видачу даного свідоцтва. А тому потрібно надати документи (докази), які будуть підтверджувати, що він отримав свідоцтво пізніше. Звернувся до Ради адвокатів Черкаської області і отримав довідку від 05 лютого 2020 року про те, що дійсно отримав свідоцтво 30 січня 2020 року. Довідку відразу надіслав до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості разом із заявою, у якій просив припинити реєстрацію як безробітного та зняти його з обліку. 19 лютого 2020 року отримав лист Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості за № 291.5-437/20 з якого дізнався, що 04 лютого 2020 року його реєстрацію безробітного було припинено за порушення умов перебування на обліку. Даний лист містив вимогу про повернення отриманих коштів допомоги по безробіттю за період з 15 січня 2020 року до моменту зняття з обліку. У відповідь на дану вимогу відповідачем надіслано лист від 24 лютого 2020 року, у якому пояснив, що отримав свідоцтво та набув статус адвоката з 30 січня 2020 року, а не 15 січня 2020 року, а тому вимога про повернення коштів за період до 30 січня 2020 року не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 6,11,12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", після прийняття радою адвокатів регіону рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, передбачено ще два етапи до набуття статусу адвоката, а саме складання присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Таким чином, з 15 січня 2020 він не мав права здійснювати адвокатську діяльність, а також не належав до зайнятого населення відповідно до Закону України "Про зайнятість населення. Тобто фактично поверненню підлягає переплата за період з 30 січня 2020 року до 03 лютого 2020 року, просив здійснити перерахунок. Оскільки цього зроблено не було, самостійно вирахував суму, що підлягає поверненню та 03 квітня 2020 року сплатив на рахунок позивача надмірно сплачену йому допомогу по безробіттю за період з 30 січня 2020 року по 03 лютого 2020 року у розмірі 1412,25 грн.

16 червня 2020 року на адресу суду представником позивача Жуковою Л.І. подано заперечення на відзив відповідача, в якому представник заперечує щодо посилань відповідача з підстав, аналогічні яким викладені в позові.

Виходячи з приписів ст. ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_1 19 листопада 2019 року звернувся до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного, в якій просив зареєструвати його як безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до Витягу із наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_1 , наказом від 20 листопада 2019 року № 191120 Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 з 20 листопада 2019 року надано статус безробітного, наказом від 26 листопада 2019 року № НТ 191126 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю відповідно до ч 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п.п.1,3,4 ст. 22 та п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та розпочато її виплату (а.с. 9-10).

Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості

№ НТ200204 від 04 лютого 2020 року відповідачу припинено виплату по безробіттю, формулювання причин: "у зв`язку з встановленням факту подання безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, що мав місце протягом періоду реєстрації".

Причини припинення виплат - позивачем через Єдиний реєстр адвокатів України виявлено, що відповідачу ОСОБА_1 15 січня 2020 року видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001258.

Згідно довідки-розрахунку відділу бухгалтерського обліку Київського міського центру зайнятості від 11 лютого 2020 року № 18 ОСОБА_1 , що був зареєстрований як безробітний в Шевченківській районній філії Київського міського центру зайнятості , надлишково виплачено коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 15 січня 2020 року по 04 лютого 2020 року у розмірі 5480,63 грн. (а.с. 13).

19 лютого 2020 року Шевченківською районною філією Київського міського центру зайнятості видано наказ № 8/291-02/20 "Про відшкодування незаконно отриманих коштів".

Листом від 19 лютого 2020 року за вих. № 291.5-437/20 Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості повідомлено ОСОБА_1 про переплату допомоги по безробіттю у розмірі 5480,63 грн. та запропоновано в добровільному порядку здійснити відшкодування.

Відповідачем частково відшкодовано кошти у розмірі 1412,25 грн., а тому залишок заборгованості становить 4068,38 грн.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, проданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч. 3 ст. 13, ст. 49 ЦПК України позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Так, звертаючись до суду з позовом до відповідача, як на підставу позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 маючи з 20 листопада 2019 року статус безробітного та отримуючи виплати допомоги по безробіттю, 15 січня 2020 року отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно набув статусу самозайнятої особи, при цьому останній не повідомив позивача про вказану обставину, що потягло за собою незаконну виплату допомоги по безробіттю.

Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог відповідач зазначив, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю отримав лише 30 січня 2020 року.

Судом встановлено, що дійсно 15 січня 2020 року Радою адвокатів Черкаської області прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_1 . В зв`язку із замовленням та виготовленням даного свідоцтва в поліграфічному комбінаті, фактично ОСОБА_1 отримав дане свідоцтво 30 січня 2020 року (довідка Ради адвокатів Черкаською області Національної асоціації адвокатів України від 05 лютого 2020 року № 14/0/2-20, а.с. 43).

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що право на соціальний захист є невід`ємним конституційним правом громадян (стаття 64 Конституції України).

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

За ч. 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття" передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач, в даному випадку, повинен довести вину застрахованої особи у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги по безробіттю.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

В розумінні Податкового кодексу України та статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально є самозайнятою особою.

Аналізуючи зазначене суд приходить до висновку, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність не має права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки відноситься до категорії зайнятого населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", обов`язковими складовими набуття статусу адвоката є, зокрема, складення особою присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Частиною 1 ст. 11 зазначеного вище Закону передбачено, що особа, стосовно якої Радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (ч. 1 ст. 12 цього Закону).

З системного аналізу наведених положень слідує, що чинне законодавство визначає процедуру набуття статусу адвоката, яка завершується складенням присяги адвоката України та безоплатним отриманням свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, тим самим, адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно з часу отримання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З 15 по 30 січня 2020 року, враховуючи відсутність свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке отримав лише 30 січня 2020 року через відсутність бланків, відповідач не міг здійснювати адвокатську діяльність. Тобто в цей період ОСОБА_1 не міг забезпечити себе роботою самостійно і відповідно потребував соціальної допомоги.

З огляду на викладене вище, оцінивши надані учасниками справи докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача Київського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів у вигляді соціальної допомоги по безробіттю у розмірі 4068,38 грн. є безпідставними, у зв`язку з чим є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

позивач: Київський міський центр зайнятості, , місце знаходження: вул. Жилянська, 47-Б, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М. Кваша