Справа № 159/5366/19
Провадження № 2/159/83/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Шокот С.Т.,

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) -

ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частку майна, яке набуте за час перебування у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частки майна, яке набуте за час перебування у шлюбі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Ковельського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 в якому прохає визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м. , яка була набута у спільну сумісну власність під час перебування у шлюбі.

Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що з 24 лютого 2008 року він та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. З метою покращення добробуту сім`ї, за спільні сімейні кошти у спільну сумісну власність сторонами, як подружжям, було придбано 3- х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 11.07.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. та зареєстровано в реєстрі за №780. Покупцем вказаної квартири виступила одноособово ОСОБА_3 , і тому державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна була проведена виключно на дружину.

Між сторонами в 2019 році погіршились сімейні відносини і тому почали виникати непорозуміння щодо права власності та права користування позивача спірною квартирою. На момент звернення до суду шлюб розірваний в установленому законом порядку не був. Вказує на те, що квартира придбана в період перебування у шлюбі і тому відноситься до майна, що набуто у спільну сумісну власність подружжя . Прохає позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В строк , що встановлено для надання відзиву, в підготовчому судовому засіданні, відповідачем ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій остання прохає визнати за нею 2/3 частки спірної квартири . Позовні вимоги обґрунтовані тим , що з вересня 2019 року вони із ОСОБА_2 спільно не проживають, дитина залишилась проживати разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач за зустрічним позовом, як батько їхньої спільної доньки , участі в її утриманні із вказаного періоду не приймає . З огляду на вказане , з покликанням на норми статті 70 СК України , вважає, що є підстави для збільшення її частки у спільному майні подружжя до 2/3 частин і тому слід відійти від принципу рівності часток при поділі майна. Прохає у задоволені первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 31.10.2019 року зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_2 . Вимоги зустрічного позову об`єднано в одне провадження із вимогами первісного позову.

Відповідачем ОСОБА_3 відзиву на поданий первісний позов не надано .

Позивачем за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом , надано відзив на зустрічну позовну заяву в якому останній пред`явлених до нього позовних вимог не визнав повністю. Як на обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що ніколи не ухилявся від участі в утриманні спільної доньки, адже з часу припинення шлюбних стосунків в добровільному порядку щомісячно надавав кошти на її утримання , питання щодо визначення часток у майна , яке придбано в період перебування у шлюбі у разі його поділу врегульовано статтею 70 СК України . Відтак , частки у спірному майні як його , так і позивача за зустрічним позовом є рівними . Будь -яких домовленостей щодо зміни розміру часток у праві спільної сумісної власності в бік збільшення чи зменшення між ними не існувало та не існує. Інші підстави для зміни розміру часток у спільному майні подружжя відсутні. Прохає у задоволені зустрічного позову відмовити повністю. Вимоги первісного позову задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримала . Вважає , що є усі правові підстави для задоволення первісного позову. У задоволенні зустрічного позову прохала відмовити у зв`язку із безпідставності вимог. Вказувала на те, що придбання спірної квартири мало місце під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_2 до моменту придбання спірного майна довгий період офіційно працював , мав відповідне джерело доходів і тому позивачем доведено підставність заявленого позову. Щодо вимог зустрічного позову зазначила, що зустрічний позов до задоволення не підлягає, адже підстави для збільшення частки позивача за зустрічними позовом відсутні.

Будучи присутніми в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , кожен зокрема, вимог первісного позову не визнали. Прохали поданий зустрічний позов задовольнити, вважають, що через те, що ОСОБА_2 належним чином не приймає участі в утриманні спільної доньки слід врахувати дану обставину та при вирішені питання щодо поділу спільно придбаної квартири на користь ОСОБА_3 слід виділити частку збільшену до 2/3 її часток.

Заслухавши пояснення усіх учасників судового процесу , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_2 первісний позов підлягає до задоволення , поданий ОСОБА_3 зустрічний позов до задоволення не підлягає за наступних підстав.

Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2008 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась одна спільна дитина : донька - ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області .

На момент звернення до суду із позовами шлюб між сторонами не розірваний . В ході розгляду справи сторонами суду не надано відомостей про розірвання шлюбу .

Як вбачається із договору купівлі - продажу від 11.07.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Лобас Е.О. та зареєстровано в реєстрі за №780 , ОСОБА_3 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 . Пунктом 1.5. договору купівлі - продажу квартири визначено, що Покупець доводить до відому Продавців та всіх зацікавлених у цьому осіб, що купує предмет договору у спільну власність подружжя за згоди чоловіка , ОСОБА_2 .

Укладення вказаного договору мало місце під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, і тому, належними доказами доводиться, що спірна квартира набута у спільну сумісну власність сторін у справі, як подружжям.

Відповідачем за первісним позовом вказана обставина не спростовується.У поданому зустрічному позові ОСОБА_3 стверджує, що за час перебування у шлюбі нею та ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя у спільну сумісну власність дійсно було придбано спірну квартиру.Вказана обставина також стверджується та визнається також і позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 .

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено , що право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено , що майно , набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна , що є у спільній сумісній власності подружжя, частка майна дружини і чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторонами не надано доказів того , що між ними встановлювався інший порядок визначення часток при набутті квартири АДРЕСА_1 у власність. Судом таких доказів також не здобуто.

Із вказаних підстав первісний позов заявлений ОСОБА_2 підлягає до задоволення в обсязі заявлених вимог.

Частиною другою статті 70 СК України встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

На підтвердження наявності підстав для застосування вказаної норми закону до виниклих правовідносин ОСОБА_3 , як позивачем за зустрічним позовом , на яку покладено обов`язок доказування тих обставин на які вона покликається , як на підставу для задоволення заявлених вимог, не надано суду жодних доказів того, що такі обставини існували чи існують та є істотними та за яких суду слід відступити від презумпції рівності часток у майні , що набуто у спільну сумісну власність подружжя.

Відповідачем повністю спростовано доводи позивача за зустрічним позовом у цій частині, адже останнім надано належні докази того, що він , як батько , добровільно надає матеріальну допомогу для утримання спільної доньки сторін. Зокрема , останнім на підтвердження вказаної обставини надано чеки з призначенням «Аліменти». Переказ з картки на картку. Отримувач ОСОБА_3 ». На спростування вказаних обставин відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надала будь -якій доказів. Судом не здобуто також доказів того, що відповідач за зустрічним позовом приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відтак, зустрічний позов заявлений ОСОБА_3 до задоволення не підлягає і тому у його задоволені слід відмовити повністю.

За клопотанням позивача судові витрати по справі суд покладає на нього.

Керуючись ст.ст. 4,10,12-13, 19,60,83,133,141, 247,258-259, 265ЦПК та на підставі ст.ст.328 ЦК України, ст..60,70 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частини майна , яке набуто у шлюбі задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Турійським РВ УМВС України у Волинській області від 11.09.2008 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 12.06.2020 року.

Головуючий: В. О. Лесик