Справа № 675/278/20
Провадження № 2/675/350/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідачі 1, 2: не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (по тексту - ОСОБА_3 , відповідач 1), Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (по тексту - відповідач 2) про визначення додаткового строку тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (по тексту - ОСОБА_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення факту, що ОСОБА_2 являється рідною сестрою ОСОБА_5 (по тексту - ОСОБА_5 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та рідною тіткою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , для якого являється рідною тіткою, і який в свою чергу за свого життя не мав дружини та дітей.

Звертає увагу, що в силу допущених помилок при написанні її прізвища та прізвища рідної сестри позбавлена документально довести родинні відносини з ОСОБА_4 та його матір`ю, а відтак реалізувати свої спадкові права як спадкоємця третьої черги.

На думку позивача співставлення повних даних посвідки про її народження, свідоцтва про її одруження, свідоцтва про смерть та посвідки про народження ОСОБА_5 та свідоцтва про народження ОСОБА_4 доводить, що вона є рідною сестрою для ОСОБА_5 та рідною тіткою для ОСОБА_4 .

Крім цього за покликанням позивача інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутні, так як формальна реєстрація відповідача 1 на день його смерті не вказує, що остання прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджено наданими доказами.

Також зазначає, що являючись єдиним спадкоємцем, який виявив бажання прийняти спадщину позбавлена реалізувати свої спадкові права і через те, що в установлений законодавством шестимісячний строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини.

За покликанням позивача численні неточності в документах призвели до необхідності тривалого процесу збору доказів щодо підтвердження факту родиних відносин зі спадкодавцем, та в подальшому вже і самого звернення до суду для встановлення такого факту.

Як вказує позивач, з огляду на її вік у неї в період відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 різко погіршився стан здоров`я у зв`язку з важкими захворюваннями, що підтверджується документально та слід врахувати як об`єктивно поважну причину пропуску для прийняття спадщини.

На думку позивача, дана обставина є об`єктивною, що не оспорюється будь-якими заінтересованими особами, в тому числі і відповідачами по справі, а відтак і перешкодила прийняти спадщину у встановлені строки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням наданих письмових доказів та показань свідків просив їх задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подано письмову заяву про розгляд справу за його відсутності з покликанням на відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позивача, заслухавши вступне слово її представника, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що стверджується актовим записом про смерть №30 від 04.07.2016 року, вчиненим виконавчим комітетом Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

У відповідності до даних довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 20.01.2020 року №124 станом на момент смерті ОСОБА_4 за місцем його постійного проживання, що по АДРЕСА_1 з 1985 року була зареєстрована його племінниця ОСОБА_3 .

Як свідчать матеріали справи, відсутні будь-які докази фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_4 на момент його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 виходячи з приписів ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем ОСОБА_4 , однак при цьому слід врахувати, що вона хоча і була зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_7 , але це місце було і місцем реєстрації її батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та спільно був зареєстрований, як зі своєю дочкою, так і братом ( ОСОБА_4 ) та матір`ю ОСОБА_5 .

Такі обставини підтверджуються довідкою Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 27.12.2019 року №1694.

Згідно показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - односельців ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_3 , хоча і була зареєстрована за місцем проживання свого батька і відповідно ОСОБА_4 - свого дядька, однак у 2000 році покинула його після закінчення 9 класів навчання. Показання свідків та матеріали справи вказують на ту обставину, що ОСОБА_3 зі зазначеного вище часу не з`являлася за місцем реєстрації місця свого проживання, в тому числі, на похорони свого батька, і в подальшому і на похорони свого дядька.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, на думку суду, наявність реєстрації місця проживання відповідача 1 за місцем проживання спадкодавця - ОСОБА_4 не може бути доказом того, що проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі наявність або відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

У контексті вказаних приписів законодавства та встановлених фактичних обставин справи з показань свідків, суд також враховує дані довідки Ізяславського районного сектору Управління ДМС у Хмельницькій області №6820.26-129/6820.26.1-20 від 26.03.2020 року, згідно якої відсутні відомості щодо документування паспортом громадянина України ОСОБА_3 та довідку Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 21.02.2020 року №20-04-156.

Тим самим, у даному випадку, на переконання суду, немає підстав вважати встановленим, що будь-який спадкоємець прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК.

Також судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 не мав ані дружини, ані дітей, як і власне живих батьків.

У частині позову щодо встановлення факту родинних відносин встановлено та враховано наступне.

Як вбачається з посвідки про народження НОМЕР_1 прізвище позивача вказано, як « ОСОБА_11 », а батьками записано ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 30.04.1960 року, після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище свого чоловіка « ОСОБА_14 ». При цьому в такому свідоцтві про одруження записане прізвище позивача до реєстрації шлюбу як « ОСОБА_15 ».

Як свідчать дані посвідки про народження НОМЕР_3 ОСОБА_16 її батьками записані ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_4 вбачається, що 23.05.1956 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , внаслідок чого дружина отримала прізвище свого чоловіка.

При цьому, згідно свідоцтва про смерть, виданого 27.09.2007 року серія НОМЕР_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

Суд констатує, що відмітки штемпеля про видачу паспорта ОСОБА_5 , які наявні на посвідці про її народження та свідоцтві про одруження свідчать про суто технічну помилку при написанні її імені при видачі свідоцтва про одруження.

Натомість свідоцтво про народження, яке видане повторно 13.02.2016 року серії НОМЕР_6 безумовно засвідчує, що матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_5 , натомість батьком зазначений ОСОБА_20 .

У судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засвідчили, що їм достеменно відомо, що ОСОБА_2 являється рідною сестрою ОСОБА_5 та рідною тіткою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому свідки акцентували увагу суду, що дійсно, вказаних осіб вони дуже добре знали протягом значного часу, будучи їх односельцями, що було ретельно перевірено у ході допиту.

Крім цього, суд встановив, що згідно відомостей Ізяславської державної нотаріальної контори №470/01-16 від 25.03.2020 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №59906254 від 25.03.2020 року, №59906262 від 25.03.2020 року, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася.

Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, хоча і містять певні неточності, не суперечачи по своїй суті та змісту, показання свідків, суд вважає доведеними обставини, викладені у позові в частині встановлення факту родинних відносин.

Суд не вбачає суперечностей у наданих позивачем документах та показаннях свідків, при цьому матеріали справи не містять обставин, які можуть ставити під сумнів той факт, що позивач - ОСОБА_2 , являється рідною сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та рідною тіткою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України.

Відсутність підтвердження факту родинних відносин унеможливлює право позивача на оформлення спадщини та/або вирішення інших питань пов`язаних зі спадкуванням, а тому звернення до суду є правомірним. Як вважає суд, вирішити питання в іншому, крім судового, порядку не можливо.

У частині позову щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вказує наступне.

За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

У ході розгляду було з`ясовано, що позивач, як спадкоємець третьої черги за законом вчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини в силу об`єктивних причин, які в повній мірі не могли залежати від її волі з огляду на важкі захворювання та лікування в період з 03.07.2016 року по 01.01.2017 року, що підтверджується довідкою КНП «Ізяславський Центр ПМСД» від 30.01.2020 року №4.

Суд вважає, що така обставина по своїй суті стала причиною проходження інтенсивного курсу лікування позивача, що позбавило її об`єктивної можливості реалізувати, в тому числі, спадкові права в частині звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому в розумінні закону може вважатися поважною.

З огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, показаннями свідків, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 142, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 являється рідною сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та рідною тіткою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 , додатковий строк, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення суду складено 04.06.2020 року.

Суддя О.В. Король