Справа № 196/418/20
№ провадження 2/196/389/2020
04 червня 2020 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.05.2018 року), яка на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 23.07.2012 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповітів не складали.
На початку 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 та отримала лише свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала померлій.
При вивчненні документів нотаріусом було встановлено, що житловий будинок належав померлому батькові ОСОБА_4 , який після його смерті успадкувала ОСОБА_3 спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично своїх прав не оформила. Після смерті ОСОБА_4 мати частково оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю.
04 жовтня 2019 року вона отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.
Згідно з рішенням №75 виконавчого комітету Царичанської селищної ради від 24.06.1976 року за ОСОБА_4 встановлено право власності на будинок АДРЕСА_1 .
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за не право власності на вищевказане спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та прохає їх задовольнити.
Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.
Третя особа ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.05.2018 року), яка на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 23.07.2012 року), який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).
За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповітів не складали.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На початку 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті матері ОСОБА_3 та отримала лише свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала померлій (а.с.10).
При вивчненні документів приватним нотаріусом було встановлено, що спадковий житловий будинок належав померлому батькові позивача ОСОБА_4 , який після його смерті успадкувала ОСОБА_3 спільним проживанням зі спадкодавцем, проте юридично своїх прав не оформила. Після смерті ОСОБА_4 мати позивача частково оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю.
04 жовтня 2019 року позивач отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.9).
Відповідно до архівного витягу з рішенням №75 виконавчого комітету Царичанської селищної ради від 24.06.1976 року за ОСОБА_4 встановлено право власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.20).
Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою селища Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ