Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кучер Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

В обґрунтування вимог зазначив, що в період часу з 06 листопада 2008 року по 16 січня 2020 року він знаходився у трудових відносинах із ПрАТ «ГТРЗ». Наказом №3 від 16.01.2020 року, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, за угодою сторін, його було звільнено з роботи із ПрАТ «ГТРЗ».

В день звільнення з роботи йому не була виплачена нарахована заробітна плата за період часу з серпня 2019 року по січень 2020 року та компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів, а саме: 10480,24 грн. - нарахована заробітна плата за серпень 2019 року; 11566,61 грн. - нарахована заробітна плата за вересень 2019 року; 12850,01 грн. - нарахована заробітна плата за жовтень 2019 року; 8040,00 грн. - нарахована заробітна плата за листопад 2019 року; 7920,86 грн. - нарахована заробітна плата за грудень 2019 року; 5987,34 грн. - нарахована заробітна плата за січень 2020 року та компенсація за невикористану відпустку - 5 днів 2019 року.

Також, станом на день подання позову 28.02.2020 року у відповідача існує прострочена заборгованість із виплати середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в розмірі 11780,62 грн.

Просить суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 56345,06 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку на день пред`явлення позову в розмірі 11780,62 грн., що разом складає 68125,68 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи та на правничу допомогу.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справи без його участі та участі позивача, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надіслав.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що в період часу з 06 листопада 2008 року по 16 січня 2020 року позивач знаходився у трудових відносинах із ПрАТ «ГТРЗ», що підтверджується записами в трудовій книзі (а.с. 7). Наказом № 3 від 16.01.2020 року, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, за угодою сторін, позивача було звільнено з роботи із ПрАТ «ГТРЗ» (а.с. 8).

В день звільнення з роботи позивачу не була виплачена нарахована заробітна плата за період часу з серпня 2019 року по січень 2020 року та компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 5 календарних днів, що разом складає 56845,06 грн., а саме: 10480,24 грн. - нарахована заробітна плата за серпень 2019 року; 11566,61 грн. - нарахована заробітна плата за вересень 2019 року; 12850,01 грн. - нарахована заробітна плата за жовтень 2019 року; 8040,00 грн. - нарахована заробітна плата за листопад 2019 року; 7920,86 грн. - нарахована заробітна плата за грудень 2019 року; 5987,34 грн. - нарахована заробітна плата за січень 2020 року та компенсація за невикористану відпустку - 5 днів 2019 року, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (а.с. 9-10) та копією довідки виданою на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 11). Відсутність факту виплати заробітної плати та інших платежів при звільненні підтверджується копією виписки AT КБ «ПриватБанк» по рахунку позивача за період 01.01.2019 року - 20.02.2020 року (а.с. 12-14) та не оспорюється сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.

Однак, в день звільнення позивача 16.01.2020 року, відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Таким чином, станом на день звернення до суду 28.02.2020 року у відповідача існувала прострочена заборгованість з виплати заробітної плати та невикористаної відпустки, що разом складає 56845,06 грн., але оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати та невикористаної відпустки 56345,06 грн., тому позов в цій частині підлягає до задоволення в сумі 56345,06 грн.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки форми ОК-5 середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи (листопад та грудень 2019 року) склала в сумі 15960 грн. 86 коп. (а.с. 9-10). Кількість робочих днів за два календарні місяці роботи складає 42 дні. За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 380 грн. 02 коп.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення 16.01.2020 року до моменту подання позову 28.02.2020 року пройшов 31 робочий день, тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який складає 11780 грн. 62 коп. (380 грн. 02 коп. х 31 р/д).

За таких підстав позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Керуючись: ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 56345,06 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку на день пред`явлення позову в розмірі 11780,62 грн., що разом складає 68125,68 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2600 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на користь держави судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 17.06.2020