Справа № 750/454/20
Провадження № 2/750/457/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Осадчої Н.О., представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Ващук Ю.П., представника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Прощенко Л.В., представника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Бабіч К.О., відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Гайдай О.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності та скасування свідоцтва,

в с т а н о в и в:

20.01.2020 до суду звернулася ОСОБА_3 та подавши виправлену позовну заяву від 28.01.2020 року до Державного підприємства «Сетам», Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 просила витребувати 1/2 частину приватного майна ОСОБА_3 набутого ОСОБА_1 безвідплатно в Центральному відділі державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, який не мав права його відчужувати при проведенні виконавчих дій при виконанні рішення суду боржником ОСОБА_2 ; визнати право приватної власності ОСОБА_3 індивідуально визначеної 1/2 частини нерухомого майна чотирьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та яка є предметом іпотеки; скасувати свідоцтво про право власності від 14.07.2017 видане на ім`я ОСОБА_1 та запис в реєстрі прав власності за № 2478 на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник позов підтримали.

Представники Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проти позову заперечували.

Представник Державного підприємства «Сетам» та представник Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області подали письмові відзиви на позовну заяву в яких просили відмовити в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 також подала письмовий відзив на позовну заяву та просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2012 року, яке набрало законної сили 01.10.2012 року (справа № 2/2506/753/12) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перед відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії від 23.05.2008 № 117 в розмірі 252833 грн 98 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , що належала позивачу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , із встановленням початкової ціни продажу в розмірі 289370 грн.

На підставі вказаного рішення, судом було видано виконавчий лист №2/2506/753/2012, який знаходився на примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

22.06.2017 року, за дорученням державної виконавчої служби, Державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України проведено електронні торги з продажу Квартири. Згідно Протоколу проведення електронних торгів від 22.06.2017 № 265525 переможцем торгів визнано відповідача ОСОБА_1 , яка запропонувала за Квартиру найвищу ціну 353300 грн.

10.07.2017 року в.о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області затверджено Акт про реалізацію предмета іпотеки, який став підставою для реєстрації права власності на Квартиру за відповідачем ОСОБА_1

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14 липня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі прав власності за № 2478, що видано на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки, затвердженого в.о. начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Є.О. Павленко 10 липня 2017 року.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 підтверджується також Витягом про державну реєстрацію права власності № 92071035 від 17 липня 2017 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 198023874 від 28.01.2020.

08 вересня 2017 року Деснянський районний суд міста Чернігова ухвалив рішення по справі № 750/7330/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1 , Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, треті особи: орган опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів, визнання недійсними акту та протоколу про проведення прилюдних (електронних) торгів, яким в повному обсязі відмовив позивачам в задоволенні позовних вимог.

Щодо самого факту проживання малолітнього ОСОБА_4 в квартирі, яка реалізована на прилюдних торгах, Позивач посилається на довідки КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 13.07.2012, комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради від 15.07.2015 та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.06.2017 року по справі № 750/4312/17 про встановлення факту народження дитини, в тексті якого зазначено про факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 в вищезазначеній квартирі на підставі тих самих довідок та актів ЖЕК, які навіть на момент винесення рішення були недійсними та в резолютивній частині якого встановлено факт народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тула, Російської Федерації, мати - ОСОБА_3 , громадянка України, проте, дане рішення на момент проведення електронних торгів не створювало жодних правових наслідків, щодо реалізації предмету іпотеки. Дане рішення на момент проведення електронних торгів не набрало законної сили.

Згідно відповіді на адвокатський запит № 23/08-17 від 23.08.2017 з Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2066 від 05.09.2017 р. про те, що попереднє місце проживання та реєстрації ОСОБА_4 відсутнє (до 01.07.2017 р.).

Про факт організації електронних торгів та їх проведення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знали та були завчасно повідомлені, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № АСВП 47956525 та № АСВП 47956703, після проведення торгів та оголошення їх результатів, а саме 01.07.217 позивач зареєструвала свою дитину.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто такі впливають на їх правове становище.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 23.05.2008 року укладено договір іпотеки, за якими передано в іпотеку чотирикімнатну квартиру загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м. зі всіма невід`ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Пунком 4.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Є безпідставними твердження позивача про необхідність реального виділу її частки з майна з посиланням на те, що вона не являлась боржником по виконавчому провадженню, зважаючи на те, що позивач являлась майновим поручителем позичальника. За укладеним іпотечним договором іпотекодавці передали в іпотеку банківській установі предмет іпотеки, а саме 4-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві приватної власності у рівних частках кожній.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначає Законом України «Про виконавче провадження».

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Що стосується порушень, на думку позивача, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо, дати відкриття провадження у справі, надсилання копій постанов сторонам провадження, визначення вартості чи оцінки майна, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Позивач неодноразово використовував надане йому право щодо оскарження дій державного виконавця.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2018 року по справі № 750/6128/17, у задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено за необгрунтованістю. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 18.04.2018 р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2018 р. залишено без змін.

Разом із тим аналіз положень цього свідчить про те, що він не встановлює порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплює, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилає до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 61 Закону).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації.

Правила ж проведення електронних торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних (електронних) торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі- продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Правова природа продажу майна з прилюдних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених вимогами чинного законодавства.

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Що стосується порушень, на думку Позивача, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна, винесення постанови про відкриття провадження у справі, тощо то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для витребування майна з чужого володіння та скасування свідоцтва про право власності.

На підставі виконавчого листа № 2/2506/753/2012 Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2012 р., виданого на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року, яким суд вирішив в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 117 від 23.05.2008 з у розмірі 252833,98 грн. з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 289 370 грн. 00 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру загальною площею 61,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було відкрито виконавче провадження № 47856703 про примусове виконання виконавчого листа та відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 було виконано шляхом проведення електронних торгів.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоводення вимог і потеко держателя.

Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Частинами першою та п`ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-НІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Враховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб`єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акту опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Судом першої інстанції по справі № 750/7330/17 зазначено в рішенні, що набрало законної сили після перегляду в апеляційній та касаційній інстанції: «Як зазначено вище, початкова ціна предмету іпотеки була встановлена рішенням суду, що за приписами статей 33, 41 Закону України «Про іпотеку» звільняє державного виконавця від обов`язку здійснювати оцінювання майна, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах; крім, того, Квартиру продано за ціною, яка значно перевищує встановлену судом початкову ціну продажу», долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ні обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру загальною площею 61,2 кв, м„ що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було виставлено на продаж з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 289 370 грн. 00 коп. відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 265525 від 22.06.2017 року ДП «СЕТАМ» за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька,4-6, проведено електронні торги з реалізації вищезазначеного майна, на яких предмет іпотеки придбано за сумою 353 300,00 грн.

Дані прилюдні торги, у формі електронних торгів, проведено у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Вищезазначені дії відповідають ст. 49 Закону України «Про іпотеку» якою визначено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акту видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своємайно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна віддобросовісногонабувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна віддобросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Однак, як зазначалось вище, Відповідач-1 та Відповідач-2 мали всі права на відчуження даного майна на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігів від 23.04.2012.

Вказаний у ч. 1 ст. 388 ЦК України перелік підстав, коли власник має право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Виключенням є закріплене у ч. 2 ст. 388 ЦК України правило, згідно з яким майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судовихрішень.

Реалізація спірної квартири АДРЕСА_2 відбулася у примусовому порядку на підставі рішення суду, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 388 ЦК України не може бути витребуване у Відповідача ОСОБА_1 .

Під час розгляду позову про витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається Позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів.

Електронні торги, протокол № 265525 проведення прилюдних торгів від 22.06.2017, акт про проведені електронні торги від 10.07.2017 не визнанні недісними, а тому право власності ОСОБА_1 на квартиру не може бути скасовано.

Навіть у разі наявності підстав для визнання публічних торгів не дійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Таким чином, суд доходить висновку, що вимога Позивача про визнання права власності на 1/2 частини нерухомого майна чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 , не має підстав для здоволення.

Разом з тим, норма ст. 388 ЦК України, на яку посилається Позивач у позові, як на підставу для задоволення позовних вимог, не підлягає застосуванню, оскільки квартира була продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а отже, для правильного вирішення спору необхідно застосувати норми ч. 2 ст. 388 ЦК України.

До такої ж позиції прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 08 листопада 2017 р. по аналогічній справі № 750/2872/16-ц.

Вимогами ст. 388 ЦК України визначено:

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача, оскільки добросовісне набуття у розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

В пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Пленум № 5) роз`яснено, що відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 ЦК України.

Таким чином, захист порушеного права можливий шляхом звернення з віндикаційним позовом, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Згідно з пунктом 23 Пленуму № 5 відповідно до статті 387 ЦК України та частини 3 статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Тобто, віндикаційна вимога це вимога власника, який не володіє майном пред`явлення до не власника цим майном володіючим.

Разом з цим, право власності Відповідача ОСОБА_1 на час розгляду справи ніким не оспорено, реєстрація права власності не скасована, документи, на підставі яких остання набула право власності, в судовому порядку не скасовані.

Фактично Позивачем завлено дві взаємовиключні вимоги, оскільки майно має право витребувати лише власник, а право власності на відповідне майно у позивача на момент розгляду справи виходячи з положень ст. 182 ЦПК України відсутнє.

Відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем в розумінні ст. 330 ЦК України, враховуючи те, що спірне нерухоме майно було набуте в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Вимоги позивача про визнання, щодо вимоги визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту про проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про право власності, зокрема у справі № 750/7330/17 (рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.09.2017 у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів з продажу предмета іпотеки, а також протоколу проведення електронних торгів та акту про проведені електронні торги відмовлено), у справі № 750/2548/18 (рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2018 в задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП «СЕТАМ», Центрального відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання недійсними електронних торгів та визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, відмовлено), у справі № 750/10099/18 (рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.02.2019 в задоволенні позову ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 до ДП «СЕТАМ», Центрального відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів, скасування Свідоцтва про право власності, відмовлено), у справі № 750/68/19 (рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.08.2019 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту про проведення електронних торгів та скасування свідоцтва про право власності - відмовлено).

Таким чином обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність Позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку Відповідачів. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вище викладене, в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності та скасування свідоцтва, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності та скасування свідоцтва, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.06.2020.

Суддя Л.В. Карапута