РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Перша Рівненська державна нотаріальна контора до ОСОБА_3 про визнання батьківства, визнання права на спадкування та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримали з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просили суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне Рівненської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати право ОСОБА_5 на спадкування після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області внести зміни до актового запису №43 про народження ОСОБА_5 , і записати: батько дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Рівненського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання начальник відділу Г.Давидюк подала до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Першої Рівненської державної нотаріальної контори повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання державний нотаріус О.В.Сергатюк подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Першої Рівненської державної нотаріальної контори.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_3 суду показала, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 проживали разом в АДРЕСА_1 . Їй не відомо чи проживала позивач з покійним ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказала, що померлого ОСОБА_4 знала, спілкувалася з ним. Зазначила, що коли ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали по АДРЕСА_3 , вона приходила до них в гості. Вказала, що вона є хресною матір`ю ОСОБА_5 Померлий ОСОБА_4 називав ОСОБА_5 дочкою, піклувався про неї, любив, займався її вихованням. Крім того, вказала, що після смерті ОСОБА_4 вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в інтересах свого малолітнього сина, який являється рідним племінником померлого. Позовні вимоги позивача визнала повністю, не заперечила проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 проживали разом, вели спільне господарство. Вказала, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , який за життя визнавав її своєю дочкою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 проживали разом, від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_5 . При реєстрації народження дитини ОСОБА_5 , її прізвище, імя та по батькові були записані зі слів матері, яка не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Вказала, що ОСОБА_6 був одружений, та не був розлучений коли проживав з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показала, що з покійним ОСОБА_4 була сусідкою коли він проживав разом з ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Вказала, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Вказала, що ОСОБА_5 називала ОСОБА_4 батьком.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 , допитану в якості свідка відповідача ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засідання, ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_5 . При реєстрації народження дитини ОСОБА_5 її прізвище та ім`я по батькові записано у відповідності ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 10 січня 2007 року, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записані ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

Як зазначено в позовній заяві позивач ОСОБА_8 познайомилася з ОСОБА_4 у 2006 році з яким почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала у фактичних шлюбних відносинах.За час спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_6 визнавав себе батьком ОСОБА_5 , піклувався про дитину та займався її вихованням.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 04 липня 2019 року, актовий запис №1165.

Як встановлено судом з пояснень відповідача ОСОБА_6 допитаної в якості свідка, після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з 2/5 частини квартири АДРЕСА_4 та дачний будинок, що розташований в селі Новоукраїнка Рівненського району Рівненської області.

На випадок своєї смерті померлий ОСОБА_4 особистого розпорядження щодо свого майна не здійснив.

У встановлений ст.1269 ЦК України строк відповідач ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_13 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57469737 від 07 вересня 2019 року, до спадкового реєстру державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Хомутовським В.С., внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №232/2019 за №64449662 у спадковому реєстрі, в якій спадкодавцем є ОСОБА_4 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його племінник ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є відповідач ОСОБА_3 .

Із відповіді Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області №252Аз/200/04-2019 від 09 грудня 2019 року на адвокатський запит ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_4 з початку 2006 року до середини 2016 року проживав разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , про що повідомили громадяни, які були опитані за адресою АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_14 , який мешкає в квартирі №95 , ОСОБА_15 , який мешкає в квартирі №118 , ОСОБА_16 , яка мешкає в квартирі №101 та ОСОБА_17 , який мешкає в квартирі №98 .

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Цивільне судочинство, згідно ст.12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів), як встановлено статтею 89 ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

Відповідно до положень п.п. 2.13.1. п. 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Встановивши на підставі належним чином досліджених доказів обставини того, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 разом проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, виховували та утримували дочку, а також, що померлий ОСОБА_6 за життя визнавав ОСОБА_5 своєю дитиною, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне Рівненської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з внесенням відповідних змін до актового запису щодо народження ОСОБА_5 .

Що стосується позовних вимог в частині визнання права ОСОБА_5 на спадкування після смерті ОСОБА_4 , то суд виходить з наступного.

Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

За своє життя спадкодавець ОСОБА_6 заповіту не склав, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права ОСОБА_5 на спадкування після смерті ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 2305,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (місце знаходження: м.Рівне, пр-т Миру, 14), Перша Рівненська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м.Рівне, м-н Незалежності, 7) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 ) про визнання батьківства, визнання права на спадкування та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження, задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне Рівненської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати право ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на спадкування після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області внести зміни до актового запису №43 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і записати:

- батько дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 2305,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.