Справа № 2-848/08
Провадження № 22-ц/4806/1452/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 червня 2020 року м. Ужгород

Суддя-доповідач Закарпатського апеляційного суду Мацунич М.В., в порядку статті 359 ЦПК України, вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» в інтересах якої діє адвокат Резуненко О.А. на ухвалу Виноградівського районного суду від 17 січня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, де зацікавленою особою є Міжгалузева виробничо-торговельна фірма «Руно», -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Виноградівського районного суду від 17 січня 2011 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Виноградівським районним судом 27 вересня 2010 року у цивільній справі 2-848/08.

На вказану ухвалу МВТФ «Руно» подало апеляційну скаргу, в якій одночасно звернулося з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 30.04.2020 року дану апеляційну скаргу МВТФ «Руно» залишено без руху, у зв`язку з неповажністю причин пропуску строку на апеляційне оскарження та надано апелянту строку на протязі десяти днів з дня отримання зазначеної ухвали для наведення інших підстав для поновлення строку. Апеляційним судом зазначено, що з моменту отримання МВТФ «Руно» виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження останній набув статусу учасника виконавчого провадження (стягувача), з певним колом прав та обов`язків. У разі ж належного використання стягувачем наданих йому Законом прав (на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з`ясування ходу його здійснення) такий достеменно дізнався б про існування оскаржуваної ухвали від 17.01.2011 року. Разом з тим, матеріали справи не місять жодних доказів того, що МВТФ «Руно» в період з 17.01.2011 року по травень 2019 року (більш як вісім років) вчиняв хоч якісь активні дії спрямовані на з`ясування стану здійснення відомого йому виконавчого провадження, його статусу та вчинених у ньому дій. Також оскаржувана ухвала міститься у вільному доступі в ЄДРСР за посиланнням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/13469500, а отже, апелянт який повинен час від часу цікавитися станом своїх справ у відомому йому провадженні, мав реальну можливість ознайомитися з такою ухвалою (її змістом) з моменту її оприлюднення у ЄДРСР.

Отже на думку суду апелянтом допущена надмірна процесуальна бездіяльність, а тому саме по собі його посилання на те, що ухвала постановлена без його повідомлення та участі і таку він не отримував (що до того ж неможливо перевірити з огляду на знищення матеріалів справи), не може слугувати достатньою підставою для поновлення пропущеного строку.

На виконання даної ухвали, МВТФ «Руно» подано пояснення, в якому вказує, що стягувач неодноразово письмово звертався до ДВС щодо стану примусового виконання рішення суду, але при цьому не зазначає зміст таких відповідей, які б узгоджувались з вимогами ЗУ "Про виконавче провадження". Лише 03.06.2019 року стягувач дізнався від ДВС про закриття виконавчого провадження у зв`язку з визнанням виконавчого листа недійсним, а виконавче провадження знищено. Вказує, що стягувач не отримував від ДВС виконавчого листа та постанови про закриття виконавчого провадження. Зазначає, що за заявою стягувача слідчим відділом Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУНР в Закарпатській області зареєстровано та розслідується кримінальне провадження №0000452 від 14.05.2019 року щодо невиконання рішення суду (стаття 382 ККУ). Також вказує, що в МВТФ «Руно» відсутні штатні працівники, а директор виконує обов`язки на громадських засадах без отримання заробітної плати.

Однак, дані твердження представника апелянта, що наведені в поясненні на виконання ухвали апеляційного суду від 30.04.2020 року, жодним чином не спростовують обставини, зазначені в цій же ухвалі стосовно допущеної ним надмірної процесуальної бездіяльності, внаслідок не вчинення протягом більш як восьми років якихось активних дій, спрямованих на з`ясування стану відомого йому виконавчого провадження.

Відсутність у штаті апелянта працівників крім директора, жодним чином не впливає на факт такої бездіяльності. Недоречним є й посилання апелянта на статтю 129-1 Конституції України, оскільки це само по собі не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали постановленої дев`ять років тому назад.

Твердження апелянта про те, що неодноразово письмово звертався до ДВС щодо примусового виконання рішення суду є голослівними та нічим не підтвердженими. А його посилання на кримінальне провадження є недоречним, оскільки таке зареєстроване лише у травні 2019 року, та відповідно жодним чином не спростовує факт бездіяльності апелянта до вказаної дати.

Щодо посилання апелянта на те, що він не отримував виконавчого листа та постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, то таке також не може братися до уваги, так як незважаючи на те, що доказів отримання особою оскаржуваної ухвали матеріали справи не містять (внаслідок її знищення зі спливом строку), така особа в розумні інтервали часу повинна вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй провадження, чого апелянтом на протязі більше восьми років не було зроблено.

Зазначене свідчить про те, що на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 30.04.2020 року апелянтом так і не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 17.01.2011 року.

Частиною п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, до апеляційної скарги слід застосувати положення п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження через визнання неповажними наведених додаткових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Зважуючи на викладене та керуючись положенням п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК ЦПК України, суддя-доповідач, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» в інтересах якої діє адвокат Резуненко О.А. на ухвалу Виноградівського районного суду від 17 січня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: М.В. Мацунич