Справа № 307/514/20
Провадження № 2/307/708/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 04.11.2013 р. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що відповідач здоровий, інвалідом не являється та на утриманні інших неповнолітніх або непрацездатних осіб не має. Він займається оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом та роздрібною торгівлею іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, хоча як підприємець не зареєстрований. З моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів її матеріальне становище значно погіршилося, оскільки їхній доньці було поставлено діагноз аутизм, тобто хворіє на синдром ОСОБА_4 . Дитина спостерігається та перебуває на обліку в дитячій лікарні Bambino Gesu у м. Римі, у відділенні неврологічних наук. ОСОБА_5 відвідує спеціалізований дитячий заклад інтенсивної реабілітації, щомісячний платіж якого коштує 140 євро. Вона потребує в терміновому порядку розпочати курс інтенсивної реабілітації при компетентних територіальних службах, а також до залучення до шкільного процесу за підтримки вчителя зі спеціальної освіти та помічника з культурного виховання. Як дошкільний заклад, так і майбутньому школа, має бути для дітей з подібними вадами. У м. Рим вона винаймає помешкання, оскільки власного житла в неї немає. Разом з тим, аліменти визначені рішенням суду відповідач сплачує не регулярно та допускає їх затримку аж за шість місяців. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку з хворобою дитини.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить стягувати з нього 1300 гривень на місяць.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 04.11.2013 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень щомісячно.

Довідкою міської дитячої лікарні м. Ужгород від 04.12.2018 р. стверджено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства.

Відповідно до довідки дитячого нейропсихіатра Паоло Альфіері відділення неврологічних наук U.O.C. Дитяча психіатрія від 07.06.2016 р., ОСОБА_5 спостерігається і перебуває на обліку в даній лікарні через загальне порушення розвитку, психомоторну та хромосомну загальмованість (синдром) ОСОБА_4 . Потребує в терміновому порядку розпочати курс інтенсивної реабілітації при компетентних територіальних службах, а також залучення до шкільного процесу за підтримки вчителя зі спеціальною освітою та помічника з культурного виховання.

З клінічного висновку регіональної медичної установи територіального управління охорони здоров`я, регіон Лаціо, від 23.05.2018 р. вбачається, що у дитини ОСОБА_5 , вік 5 років 11 місяців, виявлено загальні не специфіковані порушення розвитку (F 84.9), які відносяться до синдрому Тернета (Q96).

Позивачка разом з дитиною проживає у АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди житла.

Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, а також тяжкість захворювання спільної доньки сторін, яка має діагноз ОСОБА_4 , а тому є підстави для часткового задоволення позову.

Крім того з приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 1 січня 2020 року для дітей віком від 6-ти до 18 років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. На час ухвалення судом рішення (04.11.2013 р.), прожитковий мінімум для дітей віком до 6- років становив 972 грв., а для дітей віком від 6-ти до 18 років - 1210 грв.

Суд також враховує, що середня заробітна плата в Україні в листопаді 2013 року становила 3268 грв., а по Закарпатській області - 2549 гривень. На даний час середня заробітна плата становить 10430 гривень та 8679 гривні відповідно.

Мінімальна заробітна плата у 2013 році складала 1218 гривень, а у 2020 році - 4723 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а також норми ст. 182 ч. 2 СК України згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї доньки 2900 грв. на місяць.

Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати по 4000 гривень позивачка суду не надала.

Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

За таких обставин, керуючись 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 184, 192 СК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Збільшити розмір аліментів стягнутих рішенням Тячівського районного суду від 04.11.2013 року, і стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, з моменту набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.06.2020 року.

Головуючий В.І. Гримут