Справа №333/2004/20
Провадження №4-с/333/38/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ярошенко А.Г., за участі секретаря Мінаєва В.В., представника заявника Лучко О.М., представника ДВС ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Комунарського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро Дідчук Я.В. (м. Запоріжжя, вул.. Європейська, 16), -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2020 р. заявник звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

Представник відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої Служби міста Київ головного територіального управління Юстиції заперечувала проти задоволення скарги .

Представник Заявника підтримала скаргу та просить її задовольнити.

18.03.2020 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дідичук Я.В. в рамках виконавчого провадження ВП № 61393881 накладено арешт на кошти боржника, а саме на рахунки, що містяться в АТ Комерційний банк «Приватбанк».

Виконавче провадження відкрито ще на дівоче прізвище ОСОБА_3 . 29.01.2011 заявник уклала шлюб з ОСОБА_4 і обрала прізвище чоловіка.

Відповідно до даної постанови ОСОБА_5 наклав арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вона позбавлена отримувати кошти і взагалі залишилася без коштів на життя.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що виключає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку

вільного погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.1ст.25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.2, ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 04.08.1961, Конвенція застосовується до осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ст. 68 Закону «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з ч.3 ст. 70 Закону «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Вказаними нормами права встановлене обмеження щодо відрахувань із заробітної плати під час виконавчого провадження, але при арешті грошових коштів боржника, які містяться на рахунку, призначеного для виплати заробітної плати, боржник позбавлений можливості розпоряджатись всією заробітною платою, що позбавляє його можливості утримувати себе та членів своєї сім`ї.

Накладення арешту на зарплатний рахунок, фактично порушується конституційне право ОСОБА_6 на працю, у тому числі на заробітну плату, передбачене ст.43 Конституції України.

Згідно статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або

іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Комунарського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро Дідчук Я.В. (м. Запоріжжя, вул.. Європейська, 16) задовольнити повністю.

Визнати дії державного виконавця неправомірними

Зобов`язати державного виконавця винести постанову, якою скасувати арешт накладений на рахунок НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкритий на ім`я ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлено 16.06.2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко