Провадження № 2-о/761/76/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, згідно з якою, просить суд: встановити факт, що ОСОБА_1 , постійно проживав з померлим ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі квартира АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця, заявник проживав разом з дідом в зазначеній квартирі без реєстрації, оскільки в силу свого похилого віку 82 роки та поганого самопочуття за станом здоров`я, дід потребував сторонньої допомоги. 18.12.2019 р. заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його дідуся, та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи тим, що заявником пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також не надано доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому потрібно звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник звернувся до суду з цим заявою, яку просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 26.12.2019 р. відкрито провадження в цивільній справі за вказаною заявою.

Ухвалою від 23.01.2019 р. витребувано у Головного територіального управління юстиції у м.Києві інформацію щодо осіб, які звернулись із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

18.02.2020 р. на адресу суду надійшла відповідь Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), щодо запитуваної інформації викладеної в ухвалі суду від 23.01.2020 р. Зі змісту відповіді вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази зібрані в справі та врахувавши покази свідків, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 про смерть від 29.05.2019 р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить: квартира АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_7 про право власності на житло від 09.12.1993 р. та свідоцтво № 1-917 про право на спадщину за законом від 17.11.2016 р., а також земельна ділянка 0,0615 га, що знаходиться в СТ «Рудня» ССТМ «Богданівський» на території Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, яка відповідно до свідоцтва № 1-918 про право на спадщину за законом від 17.11.2016 р., належить йому на праві власності.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується долученими до заяви документами, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 від 24.02.1965 року серія НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 09.04.1985 року серія НОМЕР_3 , свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 11.06.1996 року серія НОМЕР_4 , відповідно до якого матір`ю заявника (донька померлого) після розірвання шлюбу змінено прізвище з « ОСОБА_3 » на дівоче « ОСОБА_3 ».

Згідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Тобто, заявник є спадкоємцем за законом першої черги в силу ч.1 ст. 1266 ЦК України, оскільки, його мати, яка була донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_5 про смерть від 30.04.2015 р.

Згідно положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

18.12.2019 р. заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвиненко О.М., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке залишилось після смерті діда, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвиненко О.М. від 22.12.2019 р. заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки заявником пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем за однією адресою, або які б підтверджували його фактичне проживання з спадкодавцем за однією адресою.

Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23.01.2020 р., спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Положеннями частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно положень ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (п. 3.22. Порядку).

В судовому засіданні встановлено, що заявник з 04.08.2012 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проте, з вересня 2018 року постійно проживав за місцем реєстрації спадкодавця (свого діда) ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки дід в силу свого похилого віку, а саме 82 роки, та поганого самопочуття за станом здоров`я, потребував сторонньої допомоги.

Крім того, заявник здійснював організацію поховання ОСОБА_2 , що підтверджується Договором - замовлення на надання ритуальних послуг від 29.05.2019 р., Договором-замовлення № 2.113151 К на організацію та проведення поховання від 31.05.2019 р. з відповідними додатками та відповідними квитанціями на оплату вказаних послуг, які містяться в матеріалах справи.

Також у судовому засіданні з обставин справи було допитано в якості свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які своїми показами підтвердили, що заявник на час смерті постійно проживав з померлим дідусем - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , заявник (онук померлого) ОСОБА_1 проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2, 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з умовами пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З огляду на те, що встановлення факту постійного проживання разом з дідусем на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда заявника - ОСОБА_2 , встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто по дату смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: