Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 Справа №607/1627/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

представника позивачки - адвоката Іщук Костянтина Валентиновича, відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 червня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, ведення побуту та виховання дитини, спільне життя з відповідачем не склалося. Незважаючи на те, що відповідач зареєстрований у м. Монастириськ, однак, проживають вони разом у належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі у м. Тернополі. Малолітня дочка також зареєстрована разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідач часто, влаштовує сварки, вживає відносно неї нецензурну лексику, у присутності малолітньої дочки, чим завдає їй моральні страждання. Часті суперечки, які виникають між ними, призвели до погіршення її самопочуття. Вважає, що між ними втрачені почуття любові та поваги. За таких обставин, просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що просить шлюб розірвати , відновити його дошлюбне прізвище ОСОБА_2 . Однак вважає, що з вини саме позивача між ними втрачені почуття поваги та любові, тому він не бачить сенсу в продовженні сімейного життя .

Позивачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи за її відсутності, оскільки її інтереси представляє адвокат Іщук К.В., який братиме участь у судовому засіданні. При цьому, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні представник позивачки - адвокат Іщук К.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказавши, що погоджується на розірвання шлюбу, однак заперечив проти обставин, викладених у позові, оскільки вважає, що у погіршенні сімейних відносин та розірванні шлюбу є вина позивачки. Зазначив що їх сім`я розпалася саме із вини позивачки. За вказаних обставин, просив стягнути збір у рівних частинах з нього та відповідачки. Окрім цього , просив відновити його дошлюбне прізвище ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 вступили у зареєстрований шлюб 14 червня 2010 року, про що складено актовий запис №19 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, яким 14 червня 2010 року видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області (актовий запис №99 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області від 24 грудня 2010 року).

Сімейне життя сторін не склалося, внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого між ними припинилися подружні відносини, втрачені почуття любові та поваги.

Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка ОСОБА_2 зазначає, що перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов ОСОБА_2 до задоволення.

Відповідно до вимог ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище , тому слід відновити прізвище відповідача ОСОБА_1 на дошлюбне - ОСОБА_2 .

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Разом із цим, частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 гривень та 50 відсотків судового збору у сумі 420,40 гривень - повернути позивачці з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 141, 200, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, актовий запис №19.

Відновити дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 420,40 гривень судового збору.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 420,40 гривень судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду - 03 червня 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання - АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка