Справа № 145/1194/19
Провадження № 22-ц/801/1078/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 рокуСправа № 145/1194/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Кіосак Н. О. у м. Тиврів, дата складення повного тексту відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в:

22 липня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2017 відповідач отримала кредит у розмірі 22 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором виконала не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17 червня 2019 року становить 93 792, 26 гривень, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитну заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2017 у розмірі 60 600 грн 82 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36 294, 31 гривень та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 24 306, 51 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що заборгованість відповідача за кредитним договором по тілу кредиту склала 60 600, 82 грн, ці кошти фактично отримані та використані позичальником в добровільному порядку та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не повернуті, що стверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку по рух коштів, а отже свідчить про порушення прав позивача.

З таким рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_1 , 08 квітня 2020 року, діючи через свого представника адвоката Покоєвича А. О., подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 579, 59 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправомірно задовольнив незаконно збільшену банком суму заборгованості. Суд не врахував погашення по кредиту у розмірі 36 804, 41 грн. Зазначає, що тіло кредиту згідно анкети заяви становить 22 000 грн, представник вирахував, що відсотки у період з 08.04.2017 року по 17.06.2019 року становлять 21 284 грн, а тому вважає, що загальна сума заборгованості становить 43 384 грн, а з урахуванням сплати відповідачем коштів у сумі 36 804, 41 грн, вважає, що стягненню підлягає різниця між сплаченою сумою і залишком заборгованості, що становить 6 579, 59 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив, 03 червня 2020 року на електронну адресу Вінницького апеляційного суду надійшли пояснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у яких позивач заперечує проти апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по пені за прострочене зобов`язання за користування кредитом у розмірі 27 648, 95 грн, пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень - у сумі 600 грн, 500 грн штрафу (фіксованої частини) та 4 442, 49 гривень штрафу (процентної складової) не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

08 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до

Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач виявила бажання отримати картку «Універсальна» з передбаченим лімітом 22 000 грн. (а. с. 8).

До матеріалів справи банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17 червня 2019 року становить 93 792, 26 гривень, з яких: 36 294, 31 гривень заборгованість за кредитом; 24 306, 51 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 27 648, 95 нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 600 гривень пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень штраф (фіксована частина); 4 442, 49 гривень штраф (процентна складова) (а. с. 5-7).

Відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 31 - 32);

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що мав місце договір приєднання та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету, в якості погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Судом першої інстанції було враховано позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, згідно змісту якої, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Анкета - заява підписана ОСОБА_1 не містить умов щодо розміру процентів, нарахування пені та штрафів (а.с. 8), а тому суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позову в цій частині, та в цій частині рішення Тиврівського районного суду Вінницької області не оскаржується.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).

Судом було вірно встановлено факт укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, та використання позичальником кредитних коштів, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів: анкета - заява, розрахунок заборгованості, визнання з боку відповідача факту користування кредитними коштами, погашення та наявність заборгованості по їх поверненню.

Сторонами не заперечується, та вбачається з розрахунку, наданого позивачем, що ОСОБА_1 за період користування карткою було сплачено на користь банку 36 804, 41 грн. Зарахування Банком сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення простроченого тіла кредиту та прострочених процентів є неправомірним, оскільки сторонами не було досягнуто домовленості щодо сплати таких платежів. Відтак всю сплачену ОСОБА_1 суму у розмірі 36 804, 41 грн слід зарахувати в погашення отриманих нею кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку ОСОБА_1 було використано з кредитної картки грошові кошти на суму 73 098, 72 грн, а відтак неповернутими залишились 36 294, 31 грн (73 098, 72 36 804, 41). Отже, висновок суду щодо стягнення 36 294, 31 грн тіла кредиту є вірним, в цій частині рішення підлягає залишенню без змін, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Стосовно стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту, слід зазначити наступне:

Таке поняття як «прострочене тіло кредиту» відсутнє в Анкеті-заяві підписаній позичальником, не містить такого поняття і Цивільний Кодекс України. З розрахунку, наданого позивачем, не вбачається за можливе визначити яким чином здійснено нарахування простроченого тіла кредиту, з чого воно складається. Таким чином, немає підстав для стягнення суми заборгованості в розмірі 24 306, 51 грн, ідентифікованої позивачем як «прострочене тіло кредиту».

Судом першої інстанції не наведено мотивів та норми закону, на підставі якої прийнято рішення про стягнення простроченого тіла кредиту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту підлягає скасуванню, з постановленням у цій частині нового про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги, в решті рішення слід залишити без змін.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, апеляційний суд в порядку частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої інстанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатив судовий збір у розмірі 1 921 грн (платіжне доручення № PROM3B0R58 від 03.07.2019 року на а.с. 1).

З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України та часткового задоволення позову (38, 69 %) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 743, 23 грн (1921 х 38, 69% = 743, 23).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2 881, 50 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією за № 0.0..1 (а.с. 163). У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, з урахуванням принципу пропорційності з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 61, 31 % понесених нею судових витрат, що становить 1 766, 65 грн (2 881, 50 грн х 61, 31 % = 1 766, 65).

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторона звільняється від обов`язку сплатити одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України різниця судового збору, яка підлягає стягненню з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 становить 1 023, 42 грн (1 766, 65 грн 743, 23 грн = 1 023, 42 грн).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Покоєвичем Артемом Олексійовичем, задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове:

Відмовити у задоволенні позовної вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 24 306 грн 51 коп.

В решті рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 1 023 (одну тисячу двадцять три) грн 42 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

М. М. Якименко