Номер провадження 22-ц/804/2092/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 234/18520/19

Номер провадження 22-ц/804/2092/20

10 червня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Українська залізниця"

відповідач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року, повний текст якого складено суддею Сухоручко Ю.О. в м. Краматорськ в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 03 березня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

30 жовтня 2019 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 12.07.2016 року по 18.05.2017 року він працював машиністом електровозу виробничого підрозділу «Ясиноватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ ( з 31.10.2018 року АТ) «Українська залізниця», про що маються відповідно записи у трудовій книжці. З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату. 17.05.2017 року в.о. начальника дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Подлузьким В.О. видано наказ № 430-Д11-00 про його звільнення за власним бажанням. У день звільнення відповідач повний розрахунок з ним не провів, як наслідок він має перед ним не погашену заборгованість із заробітної плати.

З урахуванням викладеного, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 18.05.2017 року в сумі 94 124,76 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

03 березня 2020 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, задоволено.

- стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період березень 2017 року травень 2017 року в сумі 94 124,76 грн. (дев`яносто чотири тисячі сто двадцять чотири грн. 76 коп.) без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

- рішення в частині стягнення заробітної плати за березень 2017 року в сумі 6431,35 (шість тисяч чотириста тридцять одна грн. 35 коп.) підлягає негайному виконанню.

- вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

08 травня 2020 року не погодившись із вказаним рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що з 16.03.2017 року в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ "Українська залізниця" та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного автомобільного сполучення, відповідно до рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017 року, нарахування заробітної плати було припинено.

Підтвердженням наявності заборгованості по заробітній платі є первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку відсутні, так які залишилися на непідконтрольній території. Підтвердженням наявності заборгованості по заробітній платі є первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку відсутні, так які залишилися на непідконтрольній території.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі первинних документів.

Вважає, що суд прийняв рішення на підставі неналежних доказів, оскільки адміністративна будівля відповідача була захоплена невідомими особами (детально про це зазначено у висновку ТПП).

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 94 124,76 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Із трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що останній з 12.07.2016 року по 18.05.2017 року працював машиністом електровозу виробничого підрозділу «Ясиноватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ ( з 31.10.2018 року АТ) «Українська залізниця» (а.с. 5-8).

18.05.2017 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до наказу №430/Д-11-00 від 17.05.2017 року за ст.38 КЗпП України (а.с. 9)

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", прийнятою відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", вирішено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію АТ "Українська залізниця". Державне підприємство "Донецька залізниця" реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та є регіональною філією даного товариства.

Таким чином, враховуючи наведене та дані, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником, в тому числі і ДП «Донецька залізниця», що наразі перебуває у стані припинення. А тому, саме АТ «Укрзалізниця» несе обов`язок щодо виплати заборгованості заробітної плати перед працівниками, яка виникла у ДП «Донецька залізниця».

З розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року вбачається, що позивачеві нараховано в березні 2017 року всього 7989,26 грн. - до виплати 6431,35 грн., в квітні 2017 року всього 14361,32 грн.- до виплати 11560,86 грн., в травні 2017 року всього 94574,59 грн. - до виплати 76132,55 грн.

Відповідно до протоколу комісії зі встановлення трудового стажу і розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, ОСОБА_1 встановлено розмір цієї допомоги в сумі 91986,93 грн. (а.с. 13,14), яка відповідає сумі зазначеній у розрахунку заробітної плати за травень 2017 року в графі «доп.при вих.на пенс.» (а.с. 12).

Із відомостей, які містяться у індивідуальній відомості ПФУ застрахованої особи, вбачається що нарахована сума у березні 2017 року узгоджується із рахунковими листами наданими позивачем в частині нарахованої заробітної плати за березень 2017 року та спростовує надану відповідачем довідку про доходи.

З урахуванням викладеного заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без утримання податку й інших обов`язкових платежів у сумі 94124,76 грн. (6431,35+11560,86+76132,55).

При винесенні рішення судом першої інстанції було задоволено вимоги позивача та стягнуто суму, яка підлягала до сплати, тобто без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Проте, відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом першої інстанції при винесенні рішення не було додержано до вказаних вище норм законодавства.

Колегія суддів вважає, що оскільки предметом спору є саме заробітна плата за березень-травень 2017 року, то збільшення її розміру до 116 925, 17 гривень не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог і саме ця сума підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати.

При винесенні рішення суд першої інстанції обґрунтовано прийняв розрахунки заборгованості заробітної плати, зроблені з відповідних табуляграм, протоколи комісії зі встановлення трудового стажу і розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, та визнав їх належними, допустимими та прийнятними доказами. Докази надані позивачем, оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи відповідача, щодо відсутності первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Наявність форс-мажорних обставин, що спричинили невиплату заробітної плати та відсутність відомостей про облік відпрацьованого часу, не спростовує висновків суду, оскільки право на заробітну плату гарантоване статтею 43 Конституції України та відсутність вини відповідача у невиконанні своїх обов`язків щодо виплати заробітної плати не звільняє його від виконання такого обов`язку в наступному, а може лише бути підставою для звільнення роботодавця від відповідальності, передбаченої трудовим законодавством за вказане порушення трудових прав.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати допустив неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в цієї частині підлягає зміні.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі, що призвело до невірного стягнення суми заборгованості по заробітній платі з березня 2017 року по травень 2017 року, а тому рішення суду підлягає зміні.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітної плати.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період березень 2017 року травень 2017 року в сумі 94 124,76 грн. (дев`яносто чотири тисячі сто двадцять чотири грн. 76 коп.) без утримання податку й інших обов`язкових платежів змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року у сумі 116 925,17 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень сімнадцять копійок, з утриманням податку та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова