Дата документу 20.11.2020
Справа № 334/1875/20
Провадження № 2-о/334/153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участі секретаря судового засідання Джеланової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, зацікавлені особи Дніпровський районний у місті відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчий комітет Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 , відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подану заяву обґрунтовує тим, що з 2013 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цивільному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась дочка ОСОБА_3 , у якої в свідоцтві про народження відсутній запис про батька, відповідно до ч.1 ст.135СК України.

Із самого народження дитини та по день смерті батька дочки ОСОБА_2 , вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували, дитину, утримували її та ОСОБА_2 виконував усі обов`язки, як батько дитини. За час спільного проживання вони не встигли подати заяву про визнання ОСОБА_2 батьком дитини.

Встановлення факту батьківства необхідно заявниці з метою отримання допомоги у зв`язку із втратою годувальника.

Заявниця у судовому зсіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у заяві.

Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, заперечень щодо поданої заяви не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення заявниці, свідка ОСОБА_4 , оцінивши у сукупності надані докази, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2013 року проживала цивільним шлюбом з ОСОБА_2 . Від зазначених стосунків вони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до свідоцтва про її народження серії № НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 287 від 26.03.2015року, наданого суду, в обґрунтування поданої заяви.

Інформацію про батька дитини в актовий запис про народження внесено зі слів матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Впродовж чотирьох років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно та виховували доньку, що в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що ОСОБА_2 її син, а ОСОБА_5 її онука. Її син ОСОБА_2 , постійно піклувався про свою дочку та намагався забезпечити свою сім`ю усім необхідним. ОСОБА_6 її онука, з якою вона підтримує тісні відносини та також бере участь у її житті та вихованні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що також підтверджується наданим суду свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_2 , виданого 13 вересня 2019 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 639.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько і інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому враховується дата народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 року, факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття.

Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 15Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення і учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи у сукупності надані докази суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4, 13, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення 30.11.2020.

Суддя: Турбіна Т. Ф.