г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5085/19
Номер провадження 2/213/677/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Алексєєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бабейкіної Н.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв І.Г. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі по тексту - ПРАТ ІНГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи в період часу з 03 квітня 2003 року по 27 лютого 2006 року на посаді учня машиніста конвеєра дробильної фабрики ВАТ «ІНГЗК», виконував важкі фізичні роботи, показники котрих перевищували нормативні.

Також працюючи в період часу з 27 лютого 2006 року по 17 жовтня 2014 року на посаді дробильника дробильної фабрики підземного тракту основної виробничої дільниці №1 ПАТ «ІНГЗК», виконував важкі фізичні роботи, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця.

Правонаступником зазначених підприємств є Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі по тексту - «ІНГЗК»).

Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів складає 11 років 02 місяці . У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, позивачем отримано хронічне професійне захворювання. Відповідно до п.п. 9, 10, 14 акту Форми П-4, 06 травня 2014 року Українським НДІ промислової медицини, позивачу встановлено такий діагноз: Радикулонейропатія попереково-крижова (L4, L5, S1) справа з помірним статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, гіпотрофією м`язів стегна та гомілки. (надалі Радикулонейропатія). Відповідно до п.17 акту Форми ОСОБА_2 -4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: робоча поза до 30°/більше 30° - 41,8-52,4/1,4-4,8% робочої зміни при нормативному значенні до 25%/-; нахили тулуба від 158 до 286 разів при допустимих 100 разів; маса вантажу, що підіймається і переміщується 50 кг, при допустимих до 30 кг.

Згідно карт умов праці, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 25 січня 2010 року за №2/2-55-4-102, підготовленої Інгулецькою районною СЕС, та доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики від 03 серпня 2011 року за №2/2-55-4-2672, підготовленого ДЗ «Інгулецька районна СЕС», дробильника дробильної фабрики ПАТ «ІНГЗК» ОСОБА_1 показники важкості перевищують гранично допустимий рівень.

09 жовтня 2014 року, оглядом МСЕК позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності.

27 жовтня 2015 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності.

10 жовтня 2017 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, медичним висновком лікарсько-експертної комісії від 27 вересня 2018 року №1383, позивачу було уточнено стадію важкості професійного захворювання та постановлено діагноз: радикулонейропатія попереково-крижова (L4, L5, S1) білатеральна, переважно справа, з вираженим статико-динамічним порушенням і стійким больовим синдромом, прогресуючою гіпотрофією м`язів правого стегна та гомілки, рецидивуюче-прогредієнтний перебіг.

З огляду на зазначений діагноз, позивач 20 грудня 2018 року, повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності.

Відповідно до висновку про умови та характер праці, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження.

Зазначає, що у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває больові відчуття, а саме: майже постійний, тупий біль та обмеження об`єму рухів в поперековому відділі хребта, гострий при різких рухах (обертах, нахилах, при ході) у вигляді «прострілів», посилення болю в поперековому відділі справа з іррадіацією в праву ногу, при зміні положення тулуба, швидкій ході, охолодженні, незначному фізичному навантаженні, оніміння в ній, стійкий біль в шийному відділі, скутість рухів, тягнучий біль в правій руці, відчуття затерпання рук, більше 3-5 пальців правої кисті, біль і хрускіт в суглобах рук, колінних, відчуття хруста в хребті, зниження слуху, шум у вухах, погана розбірливість мови, періодичний біль в епігастрії, іноді печії, частий кашель з виділенням мокротиння, загальна слабкість.

Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань.

Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування.

Вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача, позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Просить стягнути з відповідача на свою користь спричинену йому моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 166 920,00 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, просить винести рішення на підставі норм чинного законодавства, керуючись внутрішнім переконанням. Надав відзив на позов, відповідно до якого відповідач впроваджував нові методи і засоби, які сприяли покращенню умов праці своїх працівників. Зазначив, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Позивач, усвідомлюючи до яких наслідкві може призвести, продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату, хоч мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але жодного разу не ініціював переведення на іншу роботу, де був відсутній вплив шкідливих факторів, або набуття нової професії, ставлячи за пріоритет для себе матеріальну сторону життя, а не власне здоров`я.

Тому у виникненні професійного захворювання є вина самого позивача. Довідка МСЕК на яку посилається позивач не може бути взята як доказ заподіяння моральних страждань.

Також вказано, що твердження позивача про те, що професійне захворювання виникло виключно з вини відповідача є безпідставним, оскільки згідно Акту розслідування професійного захворювання позивач пропрацював у шкідливих умовах праці не лише на підприємстві відповідача, а також в кооперативі "Содружество" та у ПП ОСОБА_3 .

Крім того, зазначає, що в діях самого позивача вбачається вина та позивач є застрахованою особою. Також вказує, що позивачем не доведена наявність моральної шкоди та її розмір. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Як видно із трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 останій працював на підприємстві відповідача (а.с. 55-60).

09 жовтня 2014 року, оглядом МСЕК позивачу було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії НОМЕР_1 ААА №000699 (а.с.10-11).

27 жовтня 2015 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №014799 (а.с.10-11).

10 жовтня 2017 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №046216 (а.с.12-13).

20 грудня 2018 року, позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% по радикулонейропатії та встановлена третя група інвалідності з повторним переоглядом 01 грудня 2020 року, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА №054240 (а.с.12-13).

Відповідно до висновку про умови та характер праці, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, що підтверджується довідкою серії 12ААА №738973 (а.с.14-15).

Відповідно до Акту розлідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 червня 2014 року загальний стаж роботи ОСОБА_1 на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів складає 10 років 10 місяців . Позивачу встановлено діагноз: Радикулонейропатія попереково-крижова (L4, L5, S1) справа з помірним статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, гіпотрофією м`язів стегна та гомілки. Відповідно до п.17 причинами виникнення професійного захворювання позивача є: робоча поза до 30°/більше 30° - 41,8-52,4/1,4-4,8% робочої зміни при нормативному значенні до 25%/-; нахили тулуба від 158 до 286 разів при допустимих 100 разів; маса вантажу, що підіймається і переміщується 50 кг, при допустимих до 30 кг. Відповідно до п. 17 цього Акту згідно карт умов праці, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 25 січня 2010 року за № 2/2-55-4-102, підготовленої Інгулецькою районною СЕС, та доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики від 03 серпня 2011 року за №2/2-55-4-2672, підготовленого ДЗ «Інгулецька районна СЕС», дробильника дробильної фабрики ПАТ «ІНГЗК» ОСОБА_1 показники важкості перевищують гранично допустимий рівень (а.с. 16-20).

Відповідно до медичних висновків Українського НДІ промислової медицини

від 27 вересня 2018 року та від 06 травня 2019 року позивач має захворювання, яке є професійним (а. с. 21-23, 24-26).

Відповідно до наданих позивачем виписок із медичної карти та виписок-епікрізів позивача він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу наслідків професійного захворювання (а.с. 27-54).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків 40% стійкої втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності з повторним переоглядом.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивачу було відомо про шкідливі умови праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: важкість праці перевищувала гранично допустимі показники і причиною цього була саме недосконалість технологічного процесу, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство - відповідач.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювань є стаж роботи в шкідливих умовах праці та даний акт підприємством - відповідачем не було оскаржено.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності - 40%, наявність третьої групи інвалідності, які встановлені з повторним переоглядом, у зв`язку з професійним захворюванням, стаж роботи на підприємстві відповідача, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 80 000,00 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 80 000,00 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі

800,00 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я працівника у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", , юридична адреса: вул. Рудна, 47, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50064.

Дата складення повного тексту судового рішення - 09 червня 2020 року.

Суддя О.В. Алексєєв