Справа № 308/6531/19
27 травня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 27.05.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.06.2020 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2018 року, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля, власником якого є ОСОБА_1 , марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу DAEWOO - CHEVROLET Lacetti/Nubira, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2019, яка набула законної сили 21.01.2019, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладеного на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352,40 грн. в дохід Державної судової адміністрації України, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2019р..
Одразу після дорожньо-транспортної пригоди, 14.11.2018р., ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про страхову подію, а тому, ПрАТ Страхова Компанія "ПЗУ Україна" про страхову подію була повідомлена вчасно.
20.11.2018р., ПрАТ СК' "П3У Україна" зареєструвала письмове повідомлення від ОСОБА_2 про настання події, яка відбулася 14.11.2018р. з транспортним засобом марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом за №3040-31 від 11.04.2019р. Із моменту звернення до страхової компанії позивач вів постійну переписку із ними, звертався із письмовими заява про виплату страхового відшкодування та видачі підтверджуючих документів, а саме заявою від 29.01.2019, 19.02.2019р., заяви від 21.02.2019, копії яких долучено до позовної заяви як письмові докази. ПрАТ СК "ПЗУ Україна", у свою чергу, затягували виплату страхового відшкодування, не надавали запитувані документи, що підтверджується листами за №747 31 від 31.01.2019р., за №1097-31 від 15.02.2019р., копії яких долучено до позовної заяви як письмові докази. А листом від 22.02.2019р., який позивач отримав у березні 2019, його проінформовано, що ПрАТ СК "ПЗУ Україна", прийняла рішення про виплату позивачу суми страхового відшкодування в сумі 12 908, 69 грн., (були перераховані на картковий рахунок), що підтверджується листом за №1429335 від 22.02.2019р., копія якого долучена до позовної заяви як письмовий доказ. Із таким відшкодування ОСОБА_1 не згідний. Вказує, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» навмисно зробила все, щоб не виплачувати йому страхове відшкодування.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.08.2019 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2019 про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача адвокатом Кузьма К.І. через канцелярію суду подано письмову заяву, у якій остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, та розглянути справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, у якій повідомив, що на розгляд справи з`явитися не має змоги, судові засідання просить проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань або письмових пояснень на адресу суду не надходило.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв/клопотань та відзиву на позовну заяву, відповідачем не подано.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 14.11.2018 року, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля, власником якого є ОСОБА_1 , марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу DAEWOO - CHEVROLET Lacetti/Nubira, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
На час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем позивача керував ОСОБА_2 . Право власності на вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , копію якого долучена до позовної заяви.
Зазначена ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_3 , що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2019, яка набрала законної сили 21.01.2019, та відповідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн..
20.11.2018 ПрАТ СК' "П3У Україна" зареєструвала письмове повідомлення від ОСОБА_2 про настання події, яка відбулася 14.11.2018р. з транспортним засобом марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом за №3040-31 від 11.04.2019.
Із моменту звернення до страхової компанії позивач та його представник вели постійне листування із ПрАТ СК' "П3У Україна", зверталися із письмовими заява про виплату страхового відшкодування та видачі підтверджуючих документів, що підтверджено копіями долучених до позовної заяви звернень.
Листом від 22.02.2019, позивача проінформовано, що ПрАТ СК "ПЗУ Україна", прийняла рішення про виплату позивачу суми страхового відшкодування в сумі 12 908, 69 грн., які були перераховані на картковий рахунок позивача, що підтверджується листом за №1429335 від 22.02.2019, копія якого долучена до позовної заяви.
Відповідно аварійного сертифікату розрахунку визначення заподіяної шкоди №59/01/19, який складено 24.01.2019, ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) до пошкодження дорівнює 110 908,69 грн.; ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані - 98 000,00 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ - 191 624,19 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 74 139,89 грн.; втрата товарної вартості (ВТВ) - 0,00 грн. Висновки, отримані в результаті розрахунку: 1. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля, FORD TRANZIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у післяаварійному стані 98 000,00 грн. 2. Заподіяна шкода, згідно ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів", становить 12 908, 69 грн.
Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами у встановленому законом порядку, проте така виплата здійснена відповідачем не в повній мірі.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
При цьому, згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК). Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст.1192 ЦК має відшкодувати завдані збитки в повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). У законі «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7 закону). Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За змістом цього закону (ст. ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Отже, страховик (ПрАТ СК "ПЗУ Україна) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).
Положеннями статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.12.2015 № 3470 Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 „Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням:за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого."
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, страховик (ПрАТ СК "ПЗУ Україна) за договором страхування цивільно - правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.
Згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст.32 цього закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).
Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості (п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики).
Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПАТ СК «ПЗУ Україна») повинен відшкодувати не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Згідно відповіді начальника ВПВЗ ПрАТ СК «ПЗУ Україна», потерпілий отримав страхове відшкодування в сумі 12 908, 69 грн.
Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За правилами п. 30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п. 30.2 ст.30 вказаного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Відомостей що позивач, як власник транспортного засобу марки FORD Transit, державний номер НОМЕР_1 , згідний з тим, щоб визнати даний транспортний засіб фізично знищеним, у зв`язку із чим, просить стягнути з відповідача вартість транспортного засобу до ДТП за мінусом грошових коштів, що були виплачені Позивачу страховою компанією в матеріалах справи відсутні. Відомостей, що належний позивачу автомобіль вважається фізично знищеним через економічну необґрунтованість ремонту, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, розраховано ринкову вартість аварійного (пошкодженого) КТЗ FORD TRANZIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 98 000,00 грн. на дату розрахунку, яка вказана в аварійному сертифікаті 14.11.2019 року.
Отже за результатами дослідження, вартість відновлювального ремонту (витрати на відновлювальний ремонт) не перевищує ринкову вартість автомобіля «Форд» та є меншими, ніж вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, тому суд не може погодитися із висновками відповідача про фізичне знищення автомобіля або економічно необґрунтованим ремонтом такого та розрахунку заподіяної шкоди, згідно ст. 30 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів".
Суд бере до уваги, що від відповідача до суду не подано відзив або заперечень на позов.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім 40 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 25.03.1997; РНОКПП - НОМЕР_7 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 07.10.1997, РНОКПП - НОМЕР_9 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; мешканець АДРЕСА_3 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В.Фазикош