П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року місто Київ

справа № 367/6646/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/6516/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області у складі судді Саранюк Л.П. від 29 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради, про встановлення опіки над недієздатною особою і призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із завою про встановлення опіки над недієздатною особою і призначення її опікуном, посилаючись на те, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка страждає на психічне захворювання, потребує сторонньої допомоги та рішенням суду від 21 червня 2007 року її було визнано недієздатною. Після смерті батька, який здійснював опіку над ОСОБА_2 , доглядати за нею нікому.

Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 та призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_2 і призначення її опікуном відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалите нове про задоволення заяви.Скаржник зазначає, що однією з підстав для відмови у задоволенні її заяви стала наявність рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 жовтня 2019 року про призначення опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , проте судом не було повідомлено про наявність цієї справи у провадженні суду та не було вирішено питання щодо об`єднання позовів в одне провадження; судом не було враховано можливість призначення декількох опікунів над ОСОБА_2 ; витяг з протоколу засідання опікунської ради, яким відмовлено ОСОБА_1 у внесенні подання до суду про призначення її опікуном є неналежним доказом, а тому не може бути покладеним в основу судового рішення; призначення опікуном заявниці буде

більше відповідати інтересам ОСОБА_2 , оскільки належного догляду від інших осіб вона не отримує.

У відзиві на апеляційну скаргу Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради вказує не необґрунтованість доводів скарги, зокрема зазначає, що побутові умови ОСОБА_2 є належними, а під час їх перевірки комісією, ОСОБА_1 була присутня. Крім того, призначення опікуном ОСОБА_3 більше відповідає інтересам ОСОБА_2 , оскільки вона була дружиною померлого ОСОБА_4 , внаслідок чого сімейні зв`язки не перериваються.

ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялявся належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2007 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною та призначено її опікуном батька ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , яка є двоюрідною тіткою ОСОБА_2 , звернулася до Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради із заявою про встановлення опіки над ОСОБА_2 .

Рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області від 9 серпня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у внесенні подання до суду про призначення її опікуном над недієздатною ОСОБА_2 . Рекомендовано призначити опікуном ОСОБА_7 та вирішено внести подання до суду про доцільність призначення її опікуном.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 2 жовтня 2019 року ОСОБА_7 призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами 4, 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області від 9 серпня 2019 року, що підтверджується витягом з протоколу № 7, опікунською радою визнано за доцільне призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_2 ОСОБА_7 , при цьому у внесенні подання про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення її опікуном над недієздатною ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно виходив із того, що опікунською радою відмовлено у внесенні подання до суду про призначення її опікуном над ОСОБА_2 , крім того рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 2 жовтня 2019 року опікуном недієздатної ОСОБА_2 призначено ОСОБА_7 , а тому відсутні правові підстави для призначення заявницю опікуном.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд з порушенням норм процесуального права не повідомив її про перебування у суді іншої справи про призначення опікуном ОСОБА_7 та не об`єднав справи в одне провадження є необґрунтованими.

Зважаючи на те, що відкриття провадження у справі порядком окремого провадження здійснюється шляхом подання заяви, то відсутні і процесуальні інститути, нерозривно пов`язані із позовом. Зокрема, в окремому провадженні є суттєві відмінності у порядку його розгляду ніж у позовному, зокрема, положення статті 188 ЦПК України щодо об`єднання і роз`єднання позовів стосується саме позовного провадження. Тому цивільним процесуальним законом не передбачено порядку об`єднання справ, які розглядаються в окремому провадженні.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що витяг з протоколу опікунської ради при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області № 9 від 9 серпня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у внесенні поданні щодо призначення її опікуном, є неналежним доказом відхиляється колегією суддів.

Як вже зазначалося, частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Аналізуючи положення вказаної статті можна зробити висновок, що вирішуючи питання призначення опікуна над недієздатною особою відповідне подання органу опіки та піклування є обов`язковим, натомість у внесенні такого подання заявниці було відмовлено. Доказів того, що вказане рішення органу опіки та піклування оскаржено, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене спростовуються доводи скаржниці щодо можливості призначення опікунами декількох осіб.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що інтересам недієздатної ОСОБА_2 більше відповідає встановлення над нею опіки заявниці також є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях та нічим не підтвердженні.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 5 червня 2020 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова