ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1628/19 Номер провадження 22-ц/814/1416/20Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янко Олександра Олександровича

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області, ухвалене 16 березня 2020 року у складі судді Попова М.С.

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 412,90 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 24 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначало, що у порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість у розмірі 33 412,90 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 16 653,63 грн., нарахованої пені - 8 724,65 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1567,28 грн.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 16 березня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 653,63 грн.

Вирішено питання про розплід судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Янко О.О. та просив скасувати його в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду, що позивачем не доведено дійсний розмір кредитного зобов`язання, а також пропуск ним строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту, пені та штрафів сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачкою, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 5).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 5).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 6) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 7-30).

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2011 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк».

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, ОСОБА_1 станом на 15 серпня 2019 року має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 653,63 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Факт укладення між сторонами кредитного договору на підставі анкети-заяви від 24 листопада 2011 року підтверджується доказами по справі та фактично не спростований сторонами. Відповідачем оскаржується виключно розмір кредитного зобов`язання, а не факт вступу з банком в кредитні правовідносини.

Випискою про рух коштів за рахунками ОСОБА_1 , відкритими у АТ КБ «ПриватБанк», наданою позивачем до суду першої інстанції, підтверджується факт отримання кредитного ліміту за карткою № НОМЕР_1 , виданою 24 листопада 2011 року, зміну розміру кредитного ліміту та його використання в споживчих цілях.

Більше того, відповідно до довідки про випуск кредитних карток (а.с. 120-зворот), ОСОБА_2 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до липня 2015 року, а також кредитну картку № НОМЕР_2 , яка була випущена 28 липня 2015 року зі строком дії до березня 2019 року.

Факт отримання перевипущеної кредитної картки № НОМЕР_2 , встановлення на неї кредитного ліміту та його використання підтверджується Випискою про рух коштів за рахунками ОСОБА_1 .

Вказані докази не були спростовані апелянтом. Саме по собі заперечення розміру отриманого кредитного ліміту не свідчить про недостовірність наданих позивачем доказів. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач не отримувала кредитні картки та не користувалася встановленими на них кредитними лімітами, апелянтом не надано.

Доводи апелянта про пропуск позивачем троку позовної давності суперечать дійсним обставинам справи.

Укладений між сторонами кредитний договір від 24 листопада 2011 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Окрім того, враховуючи строк дії кредитної картки, випущеної відповідно до умов вказаного кредитного договору, а саме до березня 2019 року, банк звернувся до суду в межах ст. 257 ЦК Українитрирічного строку позовної давності, встановленого

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янко Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль