Справа № 541/2334/19
Номер провадження 2/541/151/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 червня 2020 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко Л.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

09.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», починаючи з 27.12.2007, ним укладалися страхові Поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», та сплачувалися на користь відповідача страхові платежі.

08.02.2015 позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2 по вул.Хомутецькій в с.Малі Сорочинці Миргородського району, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечний інтервал, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з належним гр. ОСОБА_2 на праві власності автомобілем марки «RENAULT MASTER» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням його сина - ОСОБА_3 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним у вчиненні ДТП постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року визнано ОСОБА_1 , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

31.08.2015 ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 12.05.2016 провадження по справі в частині позовних вимог заявлених ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Провідна» залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 12.05.2016 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16452,74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 800 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2822,40 грн. судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи).

Позивачем ОСОБА_5 повністю відшкодовано ОСОБА_2 матеріальну та моральну (немайнову) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 20075,14 грн..

10.02.2015 позивач звертався до ПрАТ «СК «Провідна» та належним чином повідомив його про настання події, яка мала місце 08.02.2015, із забезпеченим транспортним засобом в с.Малі Сорочинці Миргородського району по вул .Хомутецькій. На що експерт відповідача в телефонному режимі повідомив ОСОБА_5 , що ПрАТ «СК «Провідна» відшкодує фактично понесені позивачем затрати на відшкодування шкоди потерпілому.

Після ухвалення судом вищезазначеного рішення на користь потерпілого в ДТП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 знову звернувся до відповідача, щоб повідомити про наявні обставини, де його запевнили, щоб він не хвилювався та сплачував потерпілому всю суму, а в подальшому звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок ДТП. Після сплати потерпілому всієї суми заборгованості та закриття виконавчого провадження позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування йому понесених витрат, на що отримав лист-відмову від 10.04.2019 №17-12/3023).

Позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на його користь кошти в сумі 20075,14 грн., сплачені потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати з оплати судового збору, понесені останнім при зверненні з позовом до суду (а.с.2-3).

В направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву, відповідач ПрАТ «СК «Провідна» зазначив, що не визнає пред`явлені до нього позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (надалі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), у разі настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди в оригіналі або належним чином оформленій копії.

Відповідач зазначив, що до теперішнього часу потерпіла особа в порушення ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не зверталась до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП; документів, які підтверджують розмір завданої шкоди та є необхідними для з`ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування позивачем не надано, а тому у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відсутній обов`язок щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» не передбачено здійснення виплати страхового відшкодування страховиком на користь будь якої іншої особи, ніж особа, що постраждала внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика. У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком.

Позивач питання щодо взаєморозрахунків з потерпілим зі страховиком - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не узгоджував, попередньо не надав страховику - відповідачу документів щодо примусового стягнення з нього сум, які відповідають наданим ним копіям квитанцій.

Таким чином, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не має правових підстав для компенсації витрат страхувальника потерпілому, про що відповідач повідомив позивача письмово листом №17-12/3023 від 10.04.19.

Просив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі (а.с.49-57).

В свою чергу позивач направив на адресу суду клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем, та розгляд справи за наявними матеріалами. Наголосив, що ПрАТ «СК «Провідна» порушено строки подання відзиву, визначені судом, відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України, в ухвалі про відкриття провадження у справі (а.с.58).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному об`ємі, як законний та обґрунтований, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання свого представника не направив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.75). Як вбачається зі змісту доданого до матеріалів справи відзиву позивач просив розглянути справу у відсутність представника Товариства (а.с.52). На час розгляду справи судом інших клопотань від позивача не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 25.12.2014 між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2525923 відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб ВАЗ-210994-20, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів архівної справи №541/2302/15-ц, провадження 2/541/29/2016, досліджених в судовому засіданні, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2016, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16452,74 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і 800 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2822,40 грн. судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи) (а.с.125-129 справа №541/2302/15-ц).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.06.2016 вищезазначене рішення залишено без змін (а.с.181-186 справа №541/2302/15-ц).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2016 рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2016 та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.06.2016 залишено без змін (а.с.202-203 справа №541/2302/15-ц).

Судами при розгляді вищезазначеної справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП за порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України. Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-210994-20 д.н.з. НОМЕР_2 в с.Малі Сорочинці Миргородського району допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року адміністративну справу відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Юридично власником автомобіля RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_3 являється ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_3 становить 16452,73 грн..

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд, застосувавши положення ЦК України про цивільну-правову відповідальність особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до висновку про те, що потерпілий, який є позивачем у справі, має право на пред`явлення вимоги як до особи, відповідальної за завдані збитки, так і до страховика і саме він обирає на власний розсуд спосіб захисту свого порушеного права (ст. 11 ЦПК України)

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виконавчий лист №2/541/29/2016, виданий 14.07.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 20075,14 грн. перебував на виконанні у Миргородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області з 05.08.2016 по 28.11.2018 (а.с.31-33).

Відповідно до постанови державного виконавця від 28.11.2018 виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/541/29/2016 виданого 14.07.2016 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду (а.с.33, 34).

Позивач звернувся до страхової компанії, у якій він застрахував свою цивільно-правову відповідальність, - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», з метою компенсації своїх витрат, понесених при відшкодуванні потерпілому матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Проте, відповідач листом від 10.04.2019 №17-12/3023, на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовив ОСОБА_1 у компенсації понесених ним витрат, у зв`язку з тим, що позивач здійснював витрати без попереднього погодження зі страховиком та попередньо не надав останньому документи, щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 сум, які відповідають наданим ним копіям квитанцій.

Крім того, зазначив, що потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування у порядку передбаченому ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», із повідомленням та/або заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», не звертались (а.с.35).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96 ВР, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Положеннями ст.979 ЦК України, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1). життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2). володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3). відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку.

Нормами ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Положеннями ст.25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

П.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2016, позивача ОСОБА_1 притягнуто до цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення обов`язку відшкодування потерпілому ОСОБА_2 матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної (немайнової) шкоди.

Отже, згадана вище дорожньо-транспортна пригода підпадає під всі ознаки страхового випадку.

Як вбачається зі змісту листа ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» №17-12/3023 від 10.04.2019, позивач 10.02.2015 звернувся до відповідача та повідомив про настання події, яка мала місце 08.02.2015 із забезпеченим транспортним засобом в c .Малі Сорочинці Миргородського р-ну по вул.Хомутецькій (а.с.35).

Таким чином, суд приходить до висновку, що про страхову подію відповідача було належним чином повідомлено.

Потерпілий ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика не звертався.

Ст.22 п.22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

П.36.4. ст. 36 цього ж Закону, разом з іншим, визначено, що страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

В постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, що ухвалена у справі №6-2808цс15, наведено правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

До того ж, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 20.10.2016 року в справі № 6-954цс16, особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За наведених обставин та вимог закону, суд погоджується з позивачем, що він вправі заявити до відповідача вимогу про відшкодування коштів, виплачених потерпілому на відшкодування заподіяної шкоди.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що страховик - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», за вищевказаних обставин, не зобов`язане компенсувати витрати позивача на відшкодування шкоди потерпілому, через те, що такі витрати не були з ними попередньо погоджені, за тих підстав, що обов`язок відшкодування на позивача покладено рішенням суду, яке є чинним.

За цих же підстав відхиляє суд і доводи відповідача про неналежну оцінку завданої шкоди.

Заявлений позивачем розмір відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в якості матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, не виходить за межі ліміту відповідальності страховика, визначеного полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2525923 від 25.12.2014, при цьому слід врахувати, що розмір франшизи за договором (полісом) становить - 500 грн..

Як вбачається зі змісту п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, тобто сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача має бути зменшена на суму франшизи.

Що стосується інших позовних вимог, а саме: компенсації позивачу понесених ним витрат з відшкодування потерпілому моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи), в їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони безпосередньо не пов`язані зі страховою подією.

Отже, суд приходить до висновку, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягає лише виплачена останнім ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT MASTER номерний знак НОМЕР_3 , яка має бути зменшена на суму франшизи (16452,74 - 500 = 15952,74), що становить 15952,74 грн., у компенсації позивачу понесених ним витрат з відшкодування потерпілому моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 800 грн. та судових витрат (судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору та по оплаті висновку експертизи) 2822,40 грн. слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 607 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України; 526, 979, 980, 990 ЦК України, Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №85/96 ВР, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 25, ) про відшкодування коштів, виплачених потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 кошти, виплачені потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15952,74 грн.(п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні сімдесят чотири копійки) та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 607 грн. (шістсот сім гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі ч.1 ст.354 та п.3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції від 02.04.2020 року), рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення та протягом строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 11 червня 2020 року.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко