Справа № 487/9299/19
Провадження № 2/487/975/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.06.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И В:

24.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

У своїй заяві позивач зазначив, що рішенням народного суду Заводського районну м.Миколаєва від 24.04.1980 року було розірвано шлюб зі ОСОБА_3 . Від шлюбу він має доньку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогоднішній день він непрацездатний, є особою похилого віку, його єдиним джерелом доходів є пенсія за віком в розмірі 2787,59 грн. Зі своєї пенсії він сплачує комунальні платежі близько 800,00 грн. на місяць. Також, він має важкі захворювання, які потребують постійного лікування та коштують значних грошових коштів. На неодноразові звернення його до відповідача, остання йому матеріальної допомоги не надає. Свою дочку він завжди утримував до її повноліття, батьківських прав позбавлений не був.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 працює в ДП «Зоря-Машпроект» начальником бюро технічного відділу, отримує стабільний щомісячний заробіток, інших утриманців немає, аліменти не платить, за станом здоров`я та соціальним становищем може виплачувати аліменти на його утримання, просив стягнути з останньої на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність довічно.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.02.2020 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до довідки ОСББ «ВЕГА-65» від 09.09.2019 року за № 59, ОСОБА_1 , проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , є власником особового рахунку, відповідно до якого він сплачує кожний місяць комунальні послуги за воду, тепло та газ.

Крім того, відповідно до довідки ОСББ «Вега-65» за №60 від 09.09.2019 року, щомісячний платіжний внесок зі управління багатоквартирним будинком ОСОБА_1 , як члена ОСББ «Вега-65», складає 190,80 грн.

Відповідно до довідки Управління ПФУ Центральне об`єднане управління ПФУ м.Миколаєва № 16608-03 від 04.06.2019 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Центральне об`єднане управління ПФУ м.Миколаєва і отримує пенсію за віком у розмірі 2787,59 грн.

Відповідно до повідомлення КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 18.12.2019 року за № 01-13-1225 у позивача ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний вірусний гепатит С, 1в генотип F2, мінімальна активність. Хронічний гастрит, стан після резекції шлунку по Б-1 (1993р.), анемія середнього ступеню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.13 ЦПК України).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 ст.172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батька матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Так, позивач по справі досяг пенсійного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батька слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача, оскільки позивач є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що її батько не потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, враховуючи що позивач є непрацездатним, вік якого становить 70 років, має захворювання, які потребують постійного лікування, отримує пенсію, розмір якої є недостатнім для забезпечення його мінімальних потреб для проживання та лікування, інших доходів він має, а тому є таким, що потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність довічно.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася м.Миколаїв, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий) на користь непрацездатного батька ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, щомісячно але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи з 24.12.2020 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Ж.П.Павлова