Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 709/1903/17

провадження № 61-47117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Канівці»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», державний реєстратор виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області,

третя особа - відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на постанову Апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів:

Бондаренка С. І., Храпка В. Д., Новікова О. М., від 11 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Канівці» (далі - СТОВ «Канівці») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» (далі - ТОВ «Гранекс-Черкаси»), державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - відділ у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію договору, визнання договору оренди землі поновленим.

Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2007 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 3,0952 га (кадастровий номер :03:000:0099), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зі строком його дії 02 липня 2017 року. Умовами договору передбачено, що орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. 19 квітня 2017 року, до закінчення дії вказаного договору в установлений законом строк, позивач повідомив

ОСОБА_1 , шляхом направлення їй відповідного поштового повідомлення, про свій намір скористатися переважним правом на укладення нового договору оренди землі на новий строк та направив відповідний проект додаткової угоди. Проте, відповідач надіслала

СТОВ «Канівці» листа, в якому зазначила, що не бажає продовжувати договірні відносини із позивачем та просила повернути їй земельну ділянку. Позивачу стало відомо, що до закінчення існуючого договору,

ОСОБА_1 06 червня 2017 року уклала договір тієї ж земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Посилаючись на те, що договір оренди землі від 06 червня 2017 року є незаконним, а дії ОСОБА_1 - недобросовісними та такими, що порушують його право, зокрема стосовно переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, СТОВ «Канівці» просило суд визнати недійсним договір оренди землі від 06 червня 2017 року; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права та їх обтяжень за ТОВ «Гранекс-Черкаси»; визнати поновленим договір оренди землі від 01 липня 2007 року, укладений між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 на той же строк та на тих же умовах, на яких він був укладений.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 06 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Т. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 35705715 від 16 червня 2017 року про реєстрацію оренди земельної ділянки загальною площею 3,0952 га (кадастровий номер :03:000:0099) за ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки договір оренди земельної ділянки від 06 червня 2017 року, укладений між

ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», та його державна реєстрація за ТОВ «Гранекс-Черкаси» є припиненими відповідно до угоди про припинення договору від 02 січня 2018 року, укладеної між

ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», то відсутній предмет спору, що згідно з пунктом 2 частиною першою статті 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у цій частині вимог.

Зазначена ухвала про закриття провадження в апеляційному порядку не переглядалася.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області у складі судді Чубая В. В. від 19 лютого 2018 року у задоволенні позову СТОВ «Канівці» про визнання договору оренди поновленим відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за наявності письмового повідомлення позивача про намір реалізувати переважне право ОСОБА_1 повідомила останнього про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки та уклала інший договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси», на умовах більш вигідних, ніж запропонував позивач, а тому порушення переважного права позивача на укладення договору оренди земельної ділянки не відбулося.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року апеляційну скаргу СТОВ «Канівці» задоволено. Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2007 року, укладений між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 , зареєстрований

02 липня 2007 року у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за

№ 41.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2007 року відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі»був поновленим, оскільки позивач направив відповідачу повідомлення про намір продовжити строк його дії, а від відповідача не надійшла обґрунтована відмова від такого продовження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Гранекс-Черкаси» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що у ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на поновлення договору оренди землі із позивачем, про що вона направила йому відповідне повідомлення до закінчення строку дії договору оренди. Жодних пропозицій, листів чи будь-яких інших дій від позивача спрямованих на досягнення домовленостей вчинено не було. Крім того, ТОВ «Гранекс-Черкаси» запропонувало орендодавцю більш вигідніші умови оренди належної їй земельної ділянки, ніж позивач. Тому підстави для поновлення договору оренди, укладеного з позивачем, відсутні.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою, а ухвалою

від 06 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,0952 га (кадастровий номер :03:000:0099), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

01 липня 2007 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років.

Пунктом 8 вказаного договору оренди передбачалось, що орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

19 квітня 2017 року СТОВ «Канівці» направило ОСОБА_1

заяву-повідомлення про те, що має намір продовжити дію договору оренди шляхом укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі та внесення змін до нього. Проєкт додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

27 квітня та 06 червня 2017 року ОСОБА_1 повідомила

СТОВ «Канівці» про те, що не має наміру продовжувати існуючий договір оренди землі і просила по закінченню його дії, повернути земельну ділянку (а. с. 40-43).

06 червня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси», який був зареєстрований

14 червня 2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

02 січня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» уклали угоду про припинення договору оренди земельної ділянки від 06 червня 2017 року, на підставі якої було припинено його державну реєстрацію.

16 січня 2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Гранекс-Черкаси», зі строком дії на 7 років.

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси» здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла

до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) після закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої

статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень на поновлення договору оренди землі.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Судами установлено, що 27 квітня та 06 червня 2017 року, тобто до закінчення строку дії договору, ОСОБА_1 листами повідомила позивача про те, що вона не має наміру поновлювати дію договору оренди землі та по закінченню його строку просила повернути їй земельну ділянку.

Таким чином, при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення СТОВ «Канівці» пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши відсутність підстав для застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки до закінчення строку дії договору оренди орендодавець ОСОБА_1 повідомила орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, судом враховано те, що ТОВ «Гранекс-Черкаси» запропоновані кращі умови договору оренди, що, відповідно до чинного законодавства давало ОСОБА_1 право зробити вибір на кращих для себе умовах. Зокрема, в частині розміру орендної плати ТОВ «Гранекс-Черкаси» запропонувало власнику земельної ділянки 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як позивач - 8% (а. с. 34).

Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у поставах від 20 лютого 2019 року у справі № 695/990/18 (провадження

№ 61-47192св18), від 22 травня 2019 року у справі № 709/1899/17 (провадження № 61-41963св18).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказане уваги не звернув, помилково вважав, що необґрунтування причини відмови у поновленні договору оренди є безумовною підставою для його поновлення, не врахував належне волевиявлення ОСОБА_1 не продовжувати дію договору оренди з позивачем на інших умовах і намір власника земельної ділянки використовувати її з більшою ефективністю.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, тоді як у цій справі відсутнє волевиявлення орендодавця.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційну скаргу ТОВ «Гранекс-Черкаси» задоволено, скасовано постанову апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в позові, тому відповідно до підпункту «в»

пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України наявні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

«Гранекс-Черкаси» задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року скасувати і залишити в силі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» 3 200 грн судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович