Справа пр. №2/756/2826/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, 06 лютого 1999 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_6 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_7 (у подальшому змінив прізвище на " ОСОБА_7 ").

На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано.

Позивач стверджувала, що малолітній ОСОБА_7 страждає на стійкий психічний розлад, у зв`язку з чим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року у справі №756/15938/18 його було визнано недієздатним.

Як зазначила у своїй позовній заяві ОСОБА_1 , її син ОСОБА_7 є непрацездатним, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Покликаючись на норму ст. 198 СК України, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 18 грудня 2019 року.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що він не ухиляється від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_7 , проте позивач відмовилась від її отримання. Також відповідач стверджував, що він страждає на хронічне неврологічне захворювання, йому встановлено ІІ групу інвалідності, а його можливість працевлаштування обмежена. ОСОБА_5 вказав, що він не отримує жодного доходу від здачі в найм об`єктів нерухомості, які йому належать на праві власності. При стягненні аліментів на утримання ОСОБА_7 відповідач також просив урахувати, що його син отримує пенсію по інвалідності, а позивач - щомісячну грошову допомогу, у зв`язку з чим не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно.

У подальшому відповідач подав уточнення до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, де зазначила про необґрунтованість доводів відповідача, які він навів у відзиві. Так, ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , гаражного боксу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , які він здає у найм та отримує високий дохід. Також ОСОБА_1 зазначила, що відповідач отримує пенсію та заробітну плату, натомість ОСОБА_7 не отримує пенсії по інвалідності, а позивач не працює, позаяк змушена здійснювати постійний догляд за сином.

ОСОБА_5 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що він не може надавати допомогу на утримання сина ОСОБА_7 , а тому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Суд, заслухавши вступні слова позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку.

06 лютого 1999 року ОСОБА_1 (у подальшому змінила прізвище на " ОСОБА_1 ") та ОСОБА_5 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №144 (а. с. 11-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_7 (а. с. 14-16).

14 березня 2001 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 11).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати сина (дочку) необхідно наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

СК України не містить поняття "повнолітня непрацездатна дитина".

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Положення ч. 3 ст. 75 СК України відносять до категорії "непрацездатні" осіб з інвалідністю I, II та III групи.

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні ст. 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014).

За приписами ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється І, ІІ чи ІІІ група інвалідності (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні").

Матеріалами справи засвідчується, що ОСОБА_7 страждає на стійкий психічний розлад, є особою з інвалідністю ІІ групи. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року у справі №756/15938/18 його було визнано недієздатним (а. с. 18, 19).

ОСОБА_7 постійно мешкає з матір`ю ОСОБА_1 , яку призначено його опікуном (а. с. 19).

ОСОБА_7 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають право на пенсію, та особам з інвалідністю" у сумі 1638,00 грн на місяць (а. с. 180-181). Відомостей про те, що ОСОБА_7 отримує будь-який інший дохід, зокрема пенсію по інвалідності, матеріали справи не містять (а. с. 86).

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 має важке захворювання, потребує лікування, ураховуючи розмір щомісячного доходу ОСОБА_7 , суд вважає, що він має необхідність у матеріальній допомозі. Саме по собі отримання ОСОБА_7 соціальної допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без урахування інших обставин, які свідчать про потребу в матеріальній допомозі, не вказує на те, що ОСОБА_7 не потребує матеріальної допомоги від батька (такий висновок суду корелюється з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, сформульованою у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц).

Відповідач ОСОБА_5 хворіє на хронічне неврологічне захворювання, є особою, якій встановлено інвалідність ІІ групи (а. с. 50, 51). Незважаючи на це з урахуванням обмежень, встановлених Медико-соціальною експертною комісією, відповідач працює в комунальному концерні "Центр комунального сервісу" (а. с. 176). Також ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності (а. с. 48, 176). Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , гаражного боксу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 21-22). Інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні ОСОБА_5 немає. При цьому, суд звертає увагу на те, що непрацездатність батька ОСОБА_5 не свідчить про те, що відповідач надає йому утримання.

Наведені вище обставини у сукупності, на думку суду, дозволяють зробити висновок, що ОСОБА_5 має матеріальну можливість утримувати сина ОСОБА_7

За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і сином, дочкою щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Ураховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема стан здоров`я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних осіб на утирманні, наявність у ОСОБА_5 двох квартир та гаражного боксу, а також матеріальне становище матері ОСОБА_7 - ОСОБА_1 , яка не працює та не отримує жодного іншого доходу, окрім допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року №1192 "Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею", суд дійшов висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_7 має становити 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 грудня 2019 року і на увесь період непрацездатності ОСОБА_7

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, а отже він звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь його повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 грудня 2019 року і на увесь період непрацездатності ОСОБА_7 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2020 року