Справа № 515/2098/17
Провадження № 2/515/202/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представників позивача (за довіреністю) Кіріченка В.М., Гренко Н.В.

представник відповідача адвоката Сокалюка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

ро стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ "Приват- Банк") свої зобов`язання зв особі свого представ- ника пред`явило цивільний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

25.01.2012 р. між Банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера, згід- но якого, відповідач отримала кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту

на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на вказані умови підписом у заяві, де вказано що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користу- вання платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до п.

1.1.7.11, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жод- на зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгує- ться на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення

погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсо- тків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання

за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встанов- леному договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгова

ності за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має ві- дображення у розрахунку заборгованості за договором, чим порушила взяті на себе зобов`язання.

Станом на 12.12.2017 р. заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" складає 33210,67 грн., у тому числі: тіло кредиту 512,11 грн.; заборгованість за відсотками 14700,54 грн.; заборгова- ність за пенею 15940,37 грн., а також, відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, штраф (фіксована частина)- 500 грн.; штраф (процентна складова)- 1557,65 грн.

03.01.2020 р. до суду від адвоката Сокалюка В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло заперечення на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зас- тосувати строк позовної давності у зв`язку з пропуском строку із зверненням до суду. Посилався на те, що, дійсно, між сторонами був укладений вказаний вище договір. У відповідність до розра- хунку, станом на 12.12.2017 р. заборгованість позивача складає 33210,67 грн. Отже, позивач на- рахував штраф у твердій грошовій сумі, чого не мав право робити. Крім цього, формування штра- фу у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і теж по- рушення. Незаконність визначення цієї суми полягає в тому, що вона створює подвійну відповіда- льність перед позивачем, що забороняється ст.61 Конституції України. Крім того, банк звернувся до суду з вказаним позовом щодо стягнення певних грошових сум після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в їх стягненні, обґрунтовуючи це тим, що умови зазначеного кредитного договору визначені у п.2.1.1.12.4, якими зазначено, що строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому, як зазначено у графіку заборгованості, початком виникнення поточної заборгованості за кредитом є 26.07.2012 р., то саме з цієї дати повинен був вираховуватись термін повернення кредиту в повному обсязі на 211-й день з моменту виникнення заборгованості. Отже перебіг строку загальної позовної давності щодо вимоги про повернення кредиту повинен був початися з 27.02.2013 р., а закінчитись 27.02. 2016 р. Виходячи з вищевикладеного, позивач мав право нараховувати заборгованість за відсотка- ми за користування кредитом лише за останні три роки до дати подання позовної заяви, тобто з 28. 12.2014 р. Крім того, банк мав право нараховувати заборгованість за пенею та за фіксованою час- тиною штрафу лише за останній рік до дати подання позовної заяви, а саме: з 28.12.2016 р. Також, з порушенням вимог позовної давності позивачем була нарахована і процентна складова штрафу, оскільки банком пропущений термін позовної давності із звернення до суду, тому у задоволенні зазначеного позову просив відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтри- мав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність.

Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглянути у йо- го відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином були повідомлені про розгляд справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.01.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

У наданому до суду відзиві на позов, відповідач погодилася, що взяла кредитні кошти, ознайо- милася з Умовами та правилами надання кредиту.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що передбачено ст.611 ЦК України.

В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з пору- шенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань, остання допусти- ла прострочення повернення кредиту, а тому станом на 12.12.2017 р. виникла заборгованість в роз- мірі 33210,67 грн., яка складається з наступного: 512,11 грн. заборгованість за кредитом, 14700,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 15940,37 грн. заборгованість пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1557,65 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Згідно пункту 2.1.1.12.4 доданих до позовної заяви «Умов і правил надання банківських пос- луг», з якими погодилася відповідач підписавши анкету-заяву про приєднання до загальних «Умов і правил»: «Строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам із вс- тановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає по таким кар- там, наведено у пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування креди- том, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Згідно ст. 212 ЦК України, у ви- падку наявності простроченого кредиту (овердрафту) - строком повернення кредиту у повному об- сязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості».

Простроченим кредитом за визначенням п. 1.1.1.72 «Умов і правил» є кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в строк, передбачений договором. Як вбачається з граф 3 та 12 доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н, укладеного між по- зивачем та відповідачем, постійна прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 110 грн. (графа 3) та відсотками у розмірі 2,95 грн. (графа 12), з подальшим її стійким зростанням, виникла станом на 27.02.2013 р..

Отже, з урахуванням приписів п.2.1.1.12.5 «Умов і правил» і в силу ст.212 ЦК України у відпо- відача, починаючи з 27.02.2013 р., виник обов`язок протягом 211-ти днів з дня виникнення цієї за- боргованості повернути кредит (тіло + нараховані відсотки) у повному обсязі не пізніше 27.02. 2016. Відповідно, у зв`язку з одностороннім достроковим припиненням дії кредитного договору у позивача, в межах трирічного строку загальної позовної давності та починаючи з 27.02.2013 р., виникло право звернутися до суду з позовом про стягнення з позичальника 27.02.2013 р. всієї суми заборгованості за кредитом (тілом та відсотками), яке банк з жуванням можливості застосування судом наслідків пропуску позовної давності мав реалізувати не пізніше 27.02.2016 р. Проте до су- ду з відповідним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 28.12.2017 р., тобто з пропуском строку позовної давності, при цьому не подав клопотання про його поновлення і не навів причин поважності пропуску.

Крім того, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків викона- ння грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріп- лених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В силу ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи по- дія, яка має юридичне значення. У кредитному договорі встановлено, що зобов`язання сплачувати кредит виникає щомісячно, тобто вказано термін (а не строк) виконання зобов`язання. Відповідно

до цієї статті строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визна- чається календарною або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Оскільки строк виконання зобов`язання встановлено щомісячно, то, відповідно, порушення зо- бов`язання почалося із лютого 2013 року (як видно із розрахунку заборгованості). Вимог про по- гашення заборгованості не було надіслано відповідачу.

За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимули суб`єктів, права чи за- конні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист пре установленого строку.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за зая- вою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, застосуван- ня якої заявлено стороною у спорі та є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (креди- тодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 цього Кодексу).

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно став- ляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім ви- падків, встановлених цим Кодексом.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі № 6-134цс14.

Договір між сторонами укладався 25.01.2012 р., вказане право позивач мав реалізувати не піз- ніше 27.02.2016 р., тоді як позивач звернувся до суду лише 28.12.2017 р..

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском проце- суального строку звернення до суду.

У відповідності до до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко