Справа № 761/2733/15-ц
Провадження № 2/761/3080/2020
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року було замінено позивача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Лекс Навігатор».

Разом з тим, до суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви, згідно з п. 6 ч.1 ст.257 ЦПК України, з тих підстав, що у відповідності до п. 7.1 спірного кредитного договору, між сторонами було укладено третейську угоду у вигляді третейського застереження, а тому відповідач вважає, що даний спір необхідно передати для вирішення до третейського суду та залишити без розгляду вказаний позов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання за наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про споживчий кредит», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб`єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у справах № 6-856цс15, № 6-1716цс15.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.10.2012 року між ПАТ «Астра Банк» (правонаступником якого є АТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8_34023, відповідно до умов якого ОСОБА_1 банк надав кредит у розмірі 150 000,00 грн., зі сплатою 22,49 % річних строком по 08.10.2017 року.

У відповідності до п. 7.1 вказаного Договору, всі спори щодо укладання, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього Договору, становлять предмет спору та підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Однак, як вбачається з п.1.2 спірного договору, кредит надавався позичальнику на потреби, відповідно до його анкети-заяви, а відтак ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, а тому оскільки спір виник щодо заборгованості за кредитом, який надався позичальнику на власні потреби, в даному випадку, вказана справа про стягнення заборгованості за спірним договором з ОСОБА_1 - не підвідомча третейському суду, в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», у зв`язку з чим, укладена сторонами угода про передачу спору на вирішення до третейського суду не може бути виконана.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду - відхилити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Притула