ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7020/19 Номер провадження 22-ц/814/1151/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що в провадженні прокуратури Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000165, внесене до ЄРДР 26 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень співробітниками поліції.

Ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року, 28 травня 2019 року, 31 жовтня 2018 року, 31 серпня 2018 року визнана бездіяльність прокуратури в даному кримінальному провадженні.

Йому було завдано моральної шкоди внаслідок даної бездіяльності. Його права не поновлені, порушення закону не припинено, досудове розслідування проводиться неналежним чином через систематичну бездіяльність прокуратури. Дана обставина викликає у позивача дискомфорт та почуття несправедливості, оскільки особи, що вчинили кримінальні правопорушення не покарані, він змушений у судовому порядку захищати свої права, що забирає багато часу, завдає шкоду здоров`ю. Він постійно перебуває в напруженому психологічному стані, з`явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння, внаслідок незаконного тримання стався розлад у його сім`ї.

Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 100 152 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що судом було допущено порушення норм процесуального права, в ухваленні рішення брав участь суддя якій було заявлено відвід, вважає, що суддя упереджено ставилася до позивача, не задовольняла подані ним клопотання про допит свідків та витребування матеріалів справи. Вказує, що тривалим розглядом справи та необхідністю постійно оскаржувати дії правоохоронних органів йому завдано моральну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 100152 грн. 00 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що 06 травня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій він просив скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2020 року та визначити обов`язкову участь позивача у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 квітня 2020 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участі - відмовлено. Закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Справу призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дана ухвала обґрунтована тим, що ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з матеріалів справи не вбачається необхідності виклику учасників справи та їх допит. При цьому, ОСОБА_1 не обґрунтовано, яким саме чином його участь в судовому засіданні вплине на встановлення обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу. Що відповідно до норм чинного законодавства суд апеляційної інстанції не має процесуального права переглядати судові рішення суду апеляційної інстанції та скасовувати їх.

Також слід зазначити, що позивачем у поданих ним заявах не наведено нових обставин для прийняття рішення щодо обов`язкової його участі в судових засіданнях.

При цьому, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений процесуального права надати докази в суд апеляційної інстанції.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування визначено слідчий відділ прокуратури Полтавської області у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному в ЄРДР 26 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень співробітниками поліції.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на постанову від 31 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000165 від 26 липня 2017 року задоволено. Скасовано постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу СВ прокуратури М.Є. Савчука від 31 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000165, матеріали кримінального провадження направлено для проведення досудового розслідування.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2018 року скаргу адвоката Волкова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України задоволено. Визнано бездіяльність слідчого СВ прокуратури Полтавської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 вересня 2018 року про залучення до кримінального провадження № 0000165 як потерпілого. Зобов`язано слідчого СВ прокуратури Полтавської області розглянути заяву ОСОБА_1 про залучення до кримінального провадження № 0000165 як потерпілого від 26 вересня 2018 року та прийняти відповідне процесуальне рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року скаргу адвоката Волкова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України задоволено частково. Зобов`язано слідчого прокуратури Полтавської області, уповноваженого на розслідування кримінального провадження № 0000165 від 26 серпня 2017 року допитати ОСОБА_1 в якості потерпілого із застосуванням відеозапису, за участю його представника, адвоката Волкова Д.В.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2019 року скаргу адвоката Волкова Д.В. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України задоволено частково. Визнано бездіяльність слідчого СВ прокуратури Полтавської області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 22 січня 2019 року про проведення слідчих та процесуальних дій. Зобов`язано слідчого СВ прокуратури Полтавської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22 січня 2019 року про проведення слідчих та процесуальних дій в рамках кримінального провадження №0000165 від 26 липня 2017 року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно п.п. 2, 6, 7 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом . Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) викладена правова позиція відповідно до якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у п. 5 роз`яснено, що згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивачів, вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів звертає увагу на те, що правоохоронні органи діючи відповідно до норм чинного законодавства прийняли заяву ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, проводили відповідне розслідування, позивач мав доступ до інформації щодо ходу розслідування, подавав заяви та клопотання.

У свою чергу, аналізуючи надані суду ухвали слід звернути увагу на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18 відповідно до якої сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів невиконання правоохоронними органами вказаних ухвал слідчого судді.

Дані висновки спростовують доводи наведені в апеляційній скарзі щодо завдання шкоди ОСОБА_1 неодноразовим оскарженням дій правоохоронних органів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 гл. 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч. 2 даної статті)

При цьому, дослідивши обставини справи та надані докази колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які були б достатніми та свідчили про заподіяння йому моральної шкоди.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що окрім ухвал слідчого судді, Кійко В.О. не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішеннями органу досудового розслідування, тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Зважаючи на наведене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, оскільки позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідача, а тому суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не допитано свідків, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки скаржником не обґрунтовано, яку саме інформацію можуть надати свідки та як вона може вплинути на висновки суду, крім того колегія суддів звертає увагу, що клопотання про допит свідків в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявлялося.

Також слід звернути увагу, що апеляційна скарга не містить жодних додатків, а саме матеріалів кримінального провадження, які, як зазначено в апеляційній скарзі, відмовився приймати суд першої інстанції, та в разів необхідності, клопотань про їх витребування.

Безпідставними є доводи наведені в апеляційній скарзі щодо упередженості судді Андрієнко Г.В. та заявлених їй відводів зважаючи на те, що відводи розглядалися іншими суддями та було встановлено відсутність підстав для відводу судді Андрієнко Г.В., крім того позивачем не надано жодних доказів на підтвердження упередженого ставлення судді щодо ного, тоді як винесення нею процесуальних рішень, які не задовольняють ОСОБА_1 не свідчать про її упередженість.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 28 травня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська