Справа№592/2158/19
Провадження №2/592/76/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідання Подпрятова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм фінанс» про захист прав споживача, визнання пунктів кредитного договору такими, що втратили чинність, визнання дій незаконними, зобов?язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та мотивує його тим, що 05 вересня 2008 року між ним та ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», змінив назву на ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", було укладено кредитний договір №17/к-2008/169. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов"язувався здійснювати погашення заборгованості відповідно до графіка погашення кредиту: до 10 числа кожного місяця по 323,00 дол. США та додатково сплачувати проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 Позичальник за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів сплачує Банку штраф 100,00 грн. та пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. У зв`язку з порушенням Позичальником графіка погашення платежів та виникненням простроченої заборгованості за Кредитним договором

кредитор (Банк), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та пункту 3.4 умов договору, реалізував своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки (штрафу, пені) за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, звернувшись 16 червня 2009 року до суду з позовом до Позичальника та Поручителів про дострокове повернення кредитних коштів та стягнення заборгованості за кредитним договором №17/К-2008/169, не лише простроченої заборгованості, а і тієї яка підлягала сплаті в майбутньому. Дана обставина встановлена рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2010 року, у справі № 2-726/10, яке ухвалою колегії суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 08 липня 2011 року залишено без змін (№ 22-Ц-1096/2011).Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив заявлені позовні вимоги. Незважаючи на відповідні обставини, AT "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", 06 квітня 2012 року, подав до суду новий позов у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, не лише тієї яка присуджена за чинним судовим рішенням, а і тієї яка нарахована після 16 червня 2009 року (проценти, неустойка). Звернувшись з позовом до суду, 16 червня 2009 року. Банк на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії Кредитного договору, іншого, в письмовому вигляді, між сторонами погоджено не було.Банк (кредитор) має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді нарахування і стягнення процентів та неустойки. Тому просить суд:

1.Визнати пункти 3.2., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5., 4.6., 6.1., 6.2. Кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ОСОБА_1 такими, що втратили чинність 16 червня 2009 року.

2. Дії Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА

КРЕДИТ» щодо нарахування, після 16 червня 2009 року, процентів за кредитом та неустойки за Кредитним договором № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, укладеним між ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та

ОСОБА_1 - визнати незаконними. 3. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «БАНК «ФІНАНСИ ТА

КРЕДИТ» здійснити відповідний перерахунок кредитної заборгованості за Кредитним договором № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, укладеним між ВАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , виходячи з того, що умови Кредитного договору щодо нарахування та сплати процентів за кредитом і неустойки втратили чинність 16 червня 2009 року.

Представник позивача - адвокат Щербак С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача- Давиденко К.С. підтримала позицію, викладену у відзиву на позов та додаткових поясненнях, згідно яких у задоволенні вимог просила відмовити. Вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, вказує, що укладаючи кредитний договір № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, сторони своїми підписами підтвердили, що ними узгоджені всі істотні умови договору, ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору не висловлював заперечень щодо запропонованої редакції договору та в подальшому виконував його умови. Протягом дії кредитного договору позивач не зверталася до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.Таким чином кредитний договір № 24/PVN6-08-07 від 17.08.2007 року було укладено сторонами з дотриманням ст.ст. 203, 207, 208, 627 ЦК України щодо його форми та змісту. Доказів, які б спростовували дані обставини позивачем до суду не надано.Звертає увагу на те, що недійсність як самого кредитного договору № 17/К- 2008/169 від 05 вересня 2008 року в цілому, так і окремих його умов, вже були предметом численних судових спорів.

З матеріалів справи вбачається. що позов про визнання п.п.3.2.,4.1, 4.2.,4.3.,4.4.,4.5,4.6.6.1.6.2 Кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року такими, що втратили чинність був пред`явлений ОСОБА_1 у лютому 2019 року - тобто поза межами строку позовної давності. Просить застосувати до позову позовну давність. (а.с. 45-46)

Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №17/К-2008/169. Відповідно п.п. 2.1., 3.2. Кредитного договору Банк надав Позивачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 58 000,00 доларів США 00 центів зі сплатою по процентній ставці 16 % річних строком до 05 вересня 2023 р. Видача кредитних ресурсів проводилась на підставі письмової заяви Позивача, за погодженням із Банком.Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору Позивач зобов`язаний повернути кредитні ресурси, отримані за договором, до 05 вересня 2023 року.В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Позивачем передано в іпотеку Банку нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору Позивач уповноважує Банк при настанні строків повернення кредиту та/або процентів та комісійної винагороди, передбачених п. п. З.2., 4.3., 4.4., або іншими пунктами цього Договору, списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з поточного та інших рахунків Позивача та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами.Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору Позивач сплачує Банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 16,0 % річних.Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з Позичкового рахунку Позивача до моменту повернення Кредитних ресурсів на позичковий рахунок.Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання Кредитних ресурсів з позичкового рахунку Позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на позичковий рахунок.Позивач сплачує проценти за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п. 3.2 Кредитного договору (п.4.4. Кредитного договору).Датою сплати процентів є день зарахування необхідної суми на рахунок, зазначений в п. 4.3. Кредитного договору (п. 4.5 Кредитного договору).Відповідно до п.6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує банку штраф 100,00 (сто) гривень та пеню з розрахунку 1% річних з простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.п. 3.2.,3.4.,4.3.,4.4., 4.6. Кредитного договору, також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором. (а.с. 4-5).

10 жовтня 2019 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Інтайм Фінанс" укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (а.с. 92-97). Однією із засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України), яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадках, передбачених законодавством, право сторін визначати умови договору на власний розсуд може бути обмежено.

Зокрема, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено особливі вимоги щодо умов договору споживчого кредиту та порядку його укладення. На договори поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена ст. 204 ЦК України, яка може бути оспорена в судовому порядку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у ст. 203 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Разом з цим, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, одним із обраного способу захисту позивачем є визнання пунктів 3.2., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.5., 4.6., 6.1., 6.2. Кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року такими, що втратили чинність 16 червня 2009 року. Але суд не може погодитися з викладеними, так як така вимога є безпідставною, а також інші вимоги відповідно суперечать умовам кредитного договору та нормам чинного законодавства, так як відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Укладаючи кредитний договір № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, сторони своїми підписами підтвердили, що ними узгоджені всі істотні умови договору, договір відображає повне розуміння сторонами його предмету, змісту зобов`язань кожної із сторін, їх прав та обов`язків, відповідальності сторін - як позичальника так і банку, строків виконання зобов`язань сторонами, строку дії кредитного договору та інших істотних умов такого договору.

Отже, позивач був ознайомлений з умовами кредитування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Крім того, ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору не висловлював заперечень щодо запропонованої редакції договору та в подальшому виконував його умови. Протягом дії кредитного договору позивач не зверталався до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Таким чином кредитний договір № 24/PVN6-08-07 від 17.08.2007 року було укладено сторонами з дотриманням ст.ст. 203, 207, 208, 627 ЦК України щодо його форми та змісту. Доказів, які б спростовували дані обставини позивачем до суду не надано.

Зокрема в 2014 році ОСОБА_1 звертався до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання несправедливими умов кредитного договору та визнання недійсним пунктів кредитного договору № 24/PVN6-08-07 від 17.08.2007 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 15 травня 2014 року по справі № 592/410/14-ц у задоволенні такого позову відмовлено за необґрунтованістю.

У подальшому, у 2016 році ОСОБА_1 звертався до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № 24/PVN6-08-07 від 17.08.2007 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.09.2016 та постановою Верховного суду від 28.03.2018 по справі № 592/3301/16-ц у задоволенні позову також було відмовлено.

Зокрема, Верховний Суд у постанові ВС від 28.03.2018 у справі № 592/3301/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Банку «ПАТ «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, зазначає, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору був ознайомлений з умовами кредитування та погодився із ними. Умовами оспорюваного договору були передбачені розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту, розмір платежів та їх періодичність. Отже, погодившись на всі істотні умови договору, ОСОБА_1 підписав його та, отримавши грошові кошти, користувався ними.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, в усіх вищезазначених справах судами неодноразово досліджувалася відповідність як всього кредитного договору № 17/К-2008/169 від 05 вересня 2008 року, так і окремих його пунктів, нормам ст.ст.203,215 ЦК України, а тому дані обставини повторному доказуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич