Справа № 503/1956/19
Провадження № 2/503/85/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , вказуючи, що спадкове майно належало її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач спадщину прийняла, проте не може оформити право власності на неї, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявністю ще одного спадкоємця за заповітом, тому позивач позбавлена можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 07.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

За життя ОСОБА_2 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно в рівних долях заповіла ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори 09.06.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за №1328.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України).

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України).

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно в рівних долях заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до свідоцтва виданого 29.11.2010 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дня відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 .

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що оскільки спадкоємець ОСОБА_3 помер до відкриття спадщини, а спадкодавець ОСОБА_2 не виконала дій, передбачених ст. 1244 ЦК України та заповіт не змінила, то частку спадщини, яку було заповідано ОСОБА_3 слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому на неї розповсюджуються правила ст. 1245 ЦК України.

Відповідно до ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ст.ст.1268, 1269 ЦК України. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, що підтверджується повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори №45/02-14 від 16.01.2020 року. Із цього ж повідомлення вбачається, що інші спадкоємці на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , не заявляли.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11.12.1967 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 30.09.1989 року, з якого вбачається, що позивачу після укладення шлюбу було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Отже, позивач, крім того, що є спадкоємцем за заповітом, також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців першої черги, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, не виявлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , одержала право на спадкування і тієї частки спадкового майна, яка не охоплена заповітом.

У відповідності до положень ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк