Єдиний унікальний номер 243/3501/19
Номер провадження 22-ц/804/1374/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеля-ційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року у цивільній справі № 243/3501/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Приватного акціонерного това-риства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (суддя першої інстанції Старовецький Володимир Іванович ), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.08.2017 року на АДРЕСА_1 за участі та вини водія транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_3 відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем були отримані значні тілесні ушкодження та пошкоджено велосипед. Даний факт підтверджено довідкою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2017 року, чисельними виписками із медичної картки стаціонарного хворого, заявою про залучення ОСОБА_1 до провадження в якості потерпілого.

Внаслідок наведених подій до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомос-ті за № 0002189 від 27.08.2017 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК Украї-ни.

В межах вказаного кримінального провадження проведено судову комісійну автотехніч-ну експертизу № 3321 від 22.03.2019 року по факту наїзду автомобіля ВАЗ 21099 під керуванням відповідача на ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 висновків вказаної експертизи, покази водія автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 відносно механізму розвитку ДТП на стадії зближення транспор-тних засобів, з технічної точки зору є неспроможними.

Згідно п.4.5 висновків вказаної експертизи, в даній дорожньо-транспортній ситуації, ви-ходячи із показів велосипедиста ОСОБА_1 про механізм розвитку ДТП, водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти виникнення даної ДТП шляхом вико-нання ним вимог п. 12.3 Правил дорожи руху України, для чого в нього не було перешкод техні-чного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, виходячи із показів велосипедиста ОСОБА_1 , про механізм розвитку ДТП, в діях водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Згідно п. 9 висновків вказаної експертизи, аварійна обстановка була створена, як діями велосипедиста ОСОБА_1 , так і діями водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_3 , дії якого не відповідали вимогам п 12.3 Правил Дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивача каретою швидкої допомо-ги було доставлено до хірургічного відділення міської лікарні м. Слов`янська, де він знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 27.08.2017 року по 07.09.2017 року. У лікарню ОСОБА_1 було доставлено із діагнозом: закрита травма живота і лівої половини грудної клітини, розрив селезінки, кровотеча у черевну порожнину середнього ступеня тяжкості, лівобічний гемопневмоторакс, закритий перелом ІХ-Х-ХІ ребер зліва.

28.08.2017 року ОСОБА_1 було зроблено операцію, а саме: лапартомія спленек-томія, дренування черевної порожнини, дренування плевральної порожнині Бюллау зліва, ЕТН.

На протязі кількох днів підвищувалась температура тіла до 39-40? . Після консультації із лікарем-урологом, ОСОБА_1 було рекомендовано лікування в урологічному відділенні, де він знаходився у період з 07.09.2017 року по 19.09.2017 року. В урологічне відділення його було прийнято з діагнозом: забій лівої нирки, підшкірна гематома, тромбоз артерії та вени лівої нирки, нижнедолева лівостороння плевропневмонія.

Всього на лікування ОСОБА_1 були витрачені грошові коші розмірі 14880,94 грн.

Крім того, внаслідок зазначеної ДТП від 27.08.2017 року ОСОБА_1 була завдана значна моральна шкода, яка полягає в тому, що він втратив працездатність. В зв`язку з цим у мо-лодому віці був позбавлений можливості нормально працювати та матеріально забезпечувати себе та свою родину; зазнав значних тілесних ушкоджень, які супроводжувались сильним болем, який має місце до теперішнього часу; був вимушений час знаходитися на стаціонарному ліку-ванні; був вимушений тривалий час доводити свою невинуватість у цьому ДТП; витрачати віль-ний час на встановлення істини, розміру завданої шкоди; вказана ДТП позначилась на родинно-му спокої сім`ї ОСОБА_1 , адже мало місце значне нервове напруження, оскільки поруши-вся нормальний звичний стан життя родини.

Враховуючи ступінь отриманих позивачем тілесних ушкоджень, тривалість лікування та суттєвість змін в організації життєдіяльності, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає, що відповідачем на користь потерпілого ОСОБА_1 має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 200000,00 грн.

За весь цей час відповідачем було надано грошові кошти в розмірі лише 4000,00 грн. які одразу були витрачені на лікування.

В добровільному порядку відповідач спричиненні збитки потерпілому ОСОБА_1 не відшкодував. Внаслідок вищенаведеного, за захистом порушеного права ОСОБА_1 змушений звертатися до суду.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь вартість спричинених матеріальних збитків на лікування, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10880,94 грн.; суму морального збитку в розмірі 200000,00 грн.

У вересні 2019 року відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про залучення до цивільної справи у якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім».

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2019 ро-ку клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про витребування доказів та залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім».

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за уча-стю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завданої внаслідок ДТП у розмірі 2000 грн. та франшизу у сумі 1000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 21,86 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 вич, в інтересах якого діє ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 посилається на те, що вважає дане рішення незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 -йович просить Донецький апеляційний суд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року по справі № 243/3501/19 скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП у повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу та третій особі по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 23 березня 2020 року.

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача (том № 2, а.с. 48-50).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Тесленко М.С. не з`явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх від-сутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується реко-мендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 75).

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи - Приватного акціоне-рного товариства «Київський страховий дім» не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст. 128, 131 ЦПК України (том № 2, а.с. 74).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача - ад-воката Кочукова Д.Г., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеля-ційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тесленко Михайло Сергійович, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є спра-ведливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефектив-ного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтова-ність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судово-го рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невід-повідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обме-жений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення франшизи в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що оскільки матеріальна шкода, визначена позивачем, не перевищує 100000 гривень і випадків, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» су-дом не встановлено, то враховуючи вимоги ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» та абз. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влас-ників наземних транспортних засобів», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, в рахунок матеріальної шкоди, лише сума франшизи 1000 гривень.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (із змінами і доповненнями) перед-бачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встанов-люється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, за-подіяний майну потерпілого.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за прави-лами цього підпункту.

Як вбачається із пункту 12.2 статті 12 вказаного вище Закону, франшиза, при відшкоду-ванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення Слов`янського міськ-районного суду Донецької області від 30 січня 2020 року в частині стягнення франшизи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн. підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за іншою сумою шкоди, в межах страхової суми, повинен відповідати страховик. До того ж, згідно п. 37.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власни-ків наземних транспортних засобів», незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Матеріали справи містять Поліс № АК/3569473 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії котрого з 02.04.2017 року по 01.04.2018 року і який передбачає страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого - 200000 гривень; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000 грн.; роз-мір франшизи - 1000 грн. (том № 1, а.с. 82).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що заподіяну позивачу матеріальну шкоду повинен сплатити відповідач і що факт призначення та використання лікарських засобів для лі-кування травми, отриманої внаслідок ДТП, в повному обсязі підтверджується матеріалами спра-ви, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомір-ними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього За-кону.

Відповідно до ст. 3 вказаного вище Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майно-вих інтересів страхувальників.

Як вбачається із пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшко-довує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, суд першої інстанції дійшов правильно висновку щодо стягнення матеріальної шкоди зі страхової компанії.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд виходить із наступ-ного.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як вбачається із пункту 1 частини 2 вказаної вище статті, моральна шкода полягає у фі-зичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душев-них страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реаліза-ції, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгля-ду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом під-вищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підви-щеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, за-вдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтвер-джують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до висновку повторної судової комісійної автотехнічної експертизи № 3321 від 22 березня 2019 року Харківського Науково-Дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, аварійна обстановка була створена як діями велосипедиста ОСОБА_1 , дії якого не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, так і діями водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_3 , дії якого не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України (том № 1, а.с. 222 - 229).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи Слов`янського відділення судово-медичної експертизи від 03.05.2018 року, виявлені у гр. ОСОБА_1 при судово-медичному освідуванні та зверненню за медичною допомогою тупа травма живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, забій лівої нирки, тупа травма грудної клітки з переломами 9, 10, 11, 12 ребрами зліва, розривом лівої легені з лівобічними гемо пневмотораксом утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін і відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (том № 1, а.с. 183 - 185).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу внаслідок ДТП заподіяна моральна шкода відповідачем ОСОБА_3 , яка полягає у душевних стражданнях та фізичному болі, необхідності у зв`язку з цим додавання додаткових зусиль для організації свого життя, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, але апеляційний суд вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 2000 грн. є занадто малою.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповіда-ча на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка співпадає з розміром матеріаль-них збитків.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задово-лених позовних вимог.

Частиною 6 вказаної вище статті передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на ко-ристь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша час-тина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судових витрат, тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 127,47 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 191,21 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ад-вокат Тесленко Михайло Сергійович, задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року змінити в частині розміру стягнення моральної шкоди та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , 22 бе ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року в частині стягнення франшизи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн., скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 127 (сто двадцять сім) грн. 47 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 191 (сто дев`яносто одну) грн.21 коп., а всього 318,68 грн.

В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосеред-ньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 04 червня 2020 року

Суддя: О.Д. Канурна