Справа № 740/861/20
Провадження № 2/740/678/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю .,

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про визнання права власності в порядку спадкування після свого брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв, але належним чином не оформив спадщину матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовується тим, що даний будинок станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи господарства-робітничий двір, в якому проживали ОСОБА_3 - голова, ОСОБА_2 - син. Будинок не зареєстрований, правовстановлюючі документи на нього відсутні, що унеможливлює позивачу оформлення прийнятої спадщини після свого брата ОСОБА_2 в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити.

Згідно заяв від 02 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримують, просять справу розглянути за їх відсутності.

Відповідно до заяви від 09 квітня 2020 року голова Талалаївської сільської ради Гусєв С.Г. просить справу розглянути за відсутності, рішення винести згідно чинного законодавства.

Інші заяви, клопотання сторін станом на 02 червня 2020 року відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , рідним братом позивача є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2019 року та серії № НОМЕР_2 від 12 листопада 1958 року.

Копією довідки Талалаївської сільської ради №588 від 13 червня 2019 року підтверджується, що у будинку АДРЕСА_1 , який мав статус робітничого двору, станом на 15 квітня 1991 року проживали і були зареєстровані ОСОБА_3 - голова, ОСОБА_2 - син.

Відповідно до ст.ст.123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 02 березня 1973 року № 3 "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст.123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.17 Закону України Про власність від 07 лютого 1991 року N 697-XII майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Дані положення поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15 квітня 1991 року.

Із врахуванням викладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на даний будинок, їх частки є рівними-по 1 / 2 частці. Заперечення учасників справи з цього приводу відсутні.

Відповідно до копії довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07 серпня 2019 року та довідки Наше БТІ №364 від 22 липня 2019 року станом на 31 грудня 2012 року буд. АДРЕСА_1 не зареєстрований. Відомості про самочинне будівництво у довідці не зазначені.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Талалаївка Ніжинського району, спадщину останньої прийняв її син ОСОБА_2 , оскільки проживав разом із ОСОБА_2 на час відкриття її спадщини, що підтверджується копією довідки Талалаївської сільської ради №591 від 13 червня 2019 року.

Відповідно до повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 21 квітня 2020 року спадкова справа до майна ОСОБА_3 Ніжинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Часнівці Козелецького району Чернігівської області, спадщину останнього прийняв його брат-позивач по справі ОСОБА_1 шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи після ОСОБА_2 , наданої на запит суду, в якій наявна копія довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 13 червня 2019 року №592, згідно якої ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , інші особи не проживали і не зареєстровані.

Докази щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,-станом на час розгляду справи відсутні.

Постановою Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2019 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Із врахуванням викладеного вищезазначений будинок входить до складу спадщини ОСОБА_2 , який прийняв, але належним чином не оформив спадщину ОСОБА_3 щодо 1 / 2 частки спірного будинку, цивільна правоздатність спадкодавців, як фізичних осіб, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент їх смерті, відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає позивачу оформити прийняту спадщину, що є підставою для визнання за позивачем права власності на даний житловий будинок в судовому порядку.

Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У заяві від 09 квітня 2020 року Талалаївський сільський голова Гусєв С.Г. заперечень проти позову не зазначив, дана позиція, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є також підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 200, 206, 247, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя В.Олійник.