У Х В А Л А

05 червня 2020 року

м. Київ

справа № 320/4186/18

провадження № 61-6077ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про стягнення заборгованості за договором оренди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди, розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що 28 грудня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біол» (далі - ТОВ «Біол») укладено договір оренди № Д нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8 044,65 кв. м., термін дії договору 2 роки 11 місяців з 01 січня 2017 року. Згідно з пунктами 2.1,2.2,2.5 договору, орендна плата становить 788 373,70 грн щомісячно, її оплата проводиться в безготівковій або готівковій формі за узгодженням сторін та за наявності грошових коштів у орендаря, за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору, починаючи з першого місяця оренди. Посилаючись на те, що з 31 грудня 2017 року орендар орендну плату не сплачує, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень від 28 грудня 2016 року за період з 31 грудня 2017 року до 01 листопада 2019 року та 28 днів листопада 2019 року (тобто за 23 місяця і 28 днів) у розмірі 18 868 458, 42 грн, а також відповідно до статті 625 ЦК України просив стягнути 912 878,20 грн інфляційних збитків та 539 509,84 грн 3% річних за користування грошовими коштами за період з 31 грудня 2017 року до 01 листопада 2019 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року, з яким погодився суд апеляційної інстанції, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто ТОВ «Біол» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди №Д нежитлових приміщень від 28 грудня 2016 року у розмірі 18 868 458, 42 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Суди зазначили, що вимоги позивача, щодо стягнення 912 878,20 грн інфляційних збитків та 539 509,84 грн - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 31 грудня 2017 року до 01 листопада 2019 року, є необґрунтованими, оскільки орендодавець і орендар замість конкретних строків внесення орендної плати передбачили у пункті 2.2 договору інші умови, зокрема наявність грошових коштів у орендаря, що унеможливлює визначення моменту прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки за таких умов договору орендар мав можливість сплатити суму орендної плати за весь період в останній день дії договору і це б відповідало його умовам.

28 березня 2020 року ТОВ «Біол» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.

Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що судами не з`ясовано обставини справи та належним чином не досліджені докази, які мають значення для її вирішення, суд необґрунтовано відхилив його клопотання про дослідження доказів, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені у пунктах 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Заявник просить зупинити виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року мотивоване тим, що наразі розпочато процедуру примусового виконання судового рішення у справі № 320/4186/18, що підтверджується копіями постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 13 березня 2020 року, про арешт коштів боржника від 17 березня 2020 року у ВП № 61564885.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зупинити виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу № 320/4186/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про стягнення заборгованості за договором оренди.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Біол» про зупинення виконання рішення задовольнити.

Зупинити виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року до закінчення касаційного розгляду справи.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

Г. І. Усик