провадження № 2/294/245/20
справа № 294/1233/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Чуднівський районний суд Житомирської області
у складі:

головуючого - судді Лесько М.О.

при секретарі Марчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
06.09.2018 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до його повноліття, та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 06.09.2018.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що донедавна відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей. Однак, останній місяць відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей у запропонованому позивачем розмірі, хоча і далі продовжує служити військовим військової частини НОМЕР_1 м. Чуднів та отримує грошове забезпечення в межах 10000 грн. 18000 грн. Є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0091 площею 0,1208 га, яка розташована за вищевказаною адресою, крім того має у постійному користуванні автомобіль марки ВАЗ 2106 на підставі довіреності, виданої на його ім`я. Діти фактично, на даний час, перебувають на утриманні позивача.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просить позов задовольнити частково, аліменти стягувати на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1030 грн. щомісячно до його повноліття, та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1030 грн. щомісячно до її повноліття.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримує стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до його повноліття, та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 06.09.2018.
Сторони у судове засідання не з`явились.
Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до його повноліття, та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 06.09.2018.
Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини:
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 17.09.2005 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 27.06.2017 (а.с. 3).
Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29.01.2008) та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 10.08.2010) (а.с. 4, 5).
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
З системного аналізу наведених норм слідує, що саме позивач, як особа, яка одержує аліменти на утримання дитини та разом з якою проживає дитина, має право визначати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в розмірі частки від доходу відповідача, які необхідні для гармонійного розвитку дитини.

Позивач обрала спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і суд не вправі його змінювати та стягувати аліменти у частці від заробітку відповідача.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне:

Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 1109 грн. на кожну дитину.

Разом з тим, мінімальний рекомендований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України, становить 2218 грн. на кожну дитину і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено з довідки тво. командира військової частини НОМЕР_1 №240 від 10.12.2019 відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 м. Чуднів з 29.05.2019 по теперішній час.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 №52 від 09.12.2019 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_2 заробіток (дохід) відповідача ОСОБА_2 за період з червня 2019 року по листопад 2019 року становить 60269,79 грн. Отже, щомісячний дохід відповідача 10044,96 грн. (60269,79 / 6 = 10044,96).

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки позивач та відповідач мають двох спільних неповнолітніх дітей, згідно з положеннями ч.5 ст.183 СК України позивач має право на отримання аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, що у даній справі становить 10044,96 / 3 = 3348,32 грн. на двох дітей (1674,16 грн. на кожну дитину).

Отже, заробіток (дохід) відповідача не є достатнім для присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі (2218 грн. на кожну дитину), тому абз.3 ч.2 ст.182 СК України не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Разом з тим, абз.2 ч.2 ст.182 СК України визначено мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років (1109 грн. на кожну дитину) і суд не вправі призначити стягнення аліментів у меншому розмірі.

Враховуючи вимоги статей 182, 183, 184 СК України у їх сукупності, розмір заробітку (доходу) відповідача, а також виключне право позивача на визначення способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі), суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти у щомісячному розмірі 1674,16 грн. на кожну дитину, що становить 1/3 частину заробітку платника аліментів, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, після чого - у розмірі 2511,24 грн. на утримання дочки ОСОБА_6 , що становить 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача.
Матеріали справи свідчать, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстроване право власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Судом встановлено, що право власності на вказаний будинок та земельну ділянку у відповідача виникло у 2007 році на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, тобто ще до народження дітей. Крім того, на даний час у цьому будинку зареєстрована та проживає позивач ОСОБА_1 разом з дітьми, відповідач проживає окремо.
Суд вважає, що надання відповідачем власного житлового будинку для проживання своїх дітей та колишньої дружини свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на добровільне виконання свого обов`язку щодо утримання дітей та забезпечення належних умов їх проживання. Вказана обставина враховується судом як така, що суттєво впливає на розмір аліментів, які підлягають примусовому стягненню з відповідача.
Доказів того, що у власності відповідача перебуває інше нерухоме майно чи транспортні засоби, сторони суду не надали.
Крім того, судом встановлено, що відповідач не ухилявся також і від грошового утримання своїх дітей та добровільно сплачував аліменти у розмірі 1/3 частини свого заробітку. Так, позивач звернулась до суду 06.09.2018 року з позовом про примусове стягнення аліментів з відповідача. У той же час в матеріалах справи наявний доказ (довідка №7, видана в/ч НОМЕР_1 18.02.2019), який свідчить, що останні шість місяців, що передували зверненню позивача до суду, із заробітної плати відповідача здійснювались відрахування аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу на картковий рахунок позивача ОСОБА_7 (а.с. 22 на звороті). Доказів того, що такі відрахування були примусовими, здійснювались на підставі рішення суду в порядку виконавчого провадження, матеріали справи не містять.
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків. Однак, позивачем не надано суду доказів того, що вона здійснює витрати на утримання дітей рівні чи більші за розміром, ніж ті, що добровільно їм надає відповідач.
Враховуючи наведене та те, що відповідач має постійне місце роботи, він отримує постійний дохід, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, що становить відповідну частину від його заробітку (доходу), залежно від досягнення дітьми певного віку з врахуванням вимог ст.182 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.
Керуючись статтями 4, 76 - 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій сумі 1674,16 грн., що підлягає індексації відповідно до вимог законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 06.09.2018 ідо досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
після чого продовжувати стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у твердій грошовій сумі 2511,24 грн., що підлягає індексації відповідно до вимог законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дочкою ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 352,40 гривень (триста п`ятдесят дві гривні сорок копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: М.О. Лесько