Справа № 931/245/20
Провадження № 2/931/153/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

05.05.2020 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.06.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 зобов`язання перед банком не виконала, внаслідок чого станом на 17.03.2020 року виникла заборгованість в сумі 24575,74 грн, в тому числі: 15281,26 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3790,66 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пеня - 3857,36 грн, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1146,46 грн - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач 10.06.2020 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає частково лише в частині тіла кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 30.06.2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17.03.2020 року складає 24575,74 грн, в тому числі: 15281,26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3790,66 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пеня - 3857,36 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1146,46 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 7-18).

Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач порушила умови укладеного із позивачем договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та процентах за його користування, тому її разом із штрафом (процентна складова) слід стягнути з відповідача.

При цьому суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу з наступних підстав.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов`язання.

Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те ж порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, позаяк встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач просить стягнути з відповідача штраф.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

З огляду на вищевикладене, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 3857,36 грн.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. також не підлягає до задоволення, позаяк не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому підстав для його стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Отже, позивачем неправомірно нараховано штраф у відсотках на суму пені.

Окрім того, позивач пред`явив вимогу про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 простроченого тіла кредиту в розмірі 15281,26 грн, штраф (процентна складова) - 764,06 грн, який обчислюється з наступного: 15281,26 *5% = 764,06 грн, а також заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, в розмірі 3790,66 грн, всього на суму 19835,98 грн, в решті позову необхідно відмовити.

Оскільки позов задоволено частково, за таких підстав судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1696,52 грн.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 10-13, 77, 81, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, ЦПК України, ст.ст. 1, 3, ст. 526, 527, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 1048, 1054 України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 30.06.2011 року в сумі 19835 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 98 коп., в тому числі: 15281,26 грн - простроченого тіла кредиту, 764,06 грн - штраф (процентна складова), 3790,66 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1696,52 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба