Справа № 752/7728/20
Провадження № 2-з/752/167/20
У Х В А Л А

29 травня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів про державну реєстрацію права власності,

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Одночасно зі зверненням до суду з позовом, позивачка подала заяву, якою просила його забезпечити шляхом накладення арешту на 26/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 189528024 від 20.11.2019 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зазначила, що 21.01.2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 дарування, проте в подальшому остання не виконала свої зобов`язання щодо укладання основного договору купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , грошові кошти не повернула. Пізніше дізналася, що ОСОБА_2 уклала договір дарування 26/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим просила просила накласти арешт на зазначене вище нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів про державну реєстрацію права власності щодо 26/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивачка стверджує, що 21.01.2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 дарування , проте остання не виконала свої зобов`язання щодо укладання основного договору купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 , грошові кошти не повернула. Крім того, зазначила, що 31.07.2019 року ОСОБА_2 укладено договір дарування з ОСОБА_3 , предметом якого було 26/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому з метою унеможливлення останньою подальшого відчуження майна існує необхідність у накладенні арешту на на 26/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 до моменту ухвалення рішення за заявленими позовними вимогами.

За даними витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстру Іпотек ,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 26/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

З викладеного вбачається, що відомості про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, є необхідними для забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вимоги позивачки про визнання договору дарування щодо 26/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного 31.07.2019 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, з підстав що ОСОБА_2 не було виконано зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна укладеного між нею та позивачкою, суд приходить до висновку, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно ОСОБА_3 , яка не має перед позивачкою жодних зобов`язань, між ними відсутні спірні правовідносини, не буде забезпечувати збалансованість інтересів сторін з урахуванням розумності і адекватності, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні заяви позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів про державну реєстрацію права власності, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня проголошення або отримання її копії, особами, що не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г.Плахотнюк