Номер провадження: 22-ц/813/3000/20
Номер справи місцевого суду: 520/8871/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Луняченко В.О., 02 серпня 2017 року в м. Одеса,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 2-5).

Одночасно з позовом представник позивача ОСОБА_2 , звернулась до суду з заявою про забезпечення позову (а.с. 34-37).

В обґрунтування заяви зазначила, що є достатньо підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у позивача є відомості щодо можливої реалізації зазначеного майна з боку ТОВ КБ «Арма» боржниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча за договором купівлі-продажу від 11.03.2013 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_5 земельну ділянку, тобто набула її у власність на законних підставах.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на наступне майно: житловий будинок та земельну ділянку :23:034:0008 загальною площею 0,0346 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 340,7 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м., що складається з літ. «Ж» - житловий будинок, № 2-4, 7, 9-огорожі. І - мостіння. «З» - навіс та земельну ділянку :23:034:0008 загальною площею 0,0346 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 39-40).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати в частині заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, виключивши заборону проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 340,7 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м., що складається з літ. «Ж» - житловий будинок, № 2-4, 7, 9-огорожі. І - мостіння. «З» - навіс та земельну ділянку :23:034:0008 загальною площею 0,0346 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 43-48).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання права власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальною площею 340,7 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м., що складається з літ. «Ж» - житловий будинок, № 2-4, 7, 9- огорожі, І мостіння, «З» - навіс; на земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0008 загальною площею 0,0346 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» розташовану під житловим будинком під АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» розташовану під житловим будинком під АДРЕСА_1 .

При цьому позивач зазначила, що 11.03.2013 року відповідно до договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_5 житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0008 загальною площею 0,0346 га. 13.06.2013 року відповідно до договору купівлі-продажу позивач придбала у ОСОБА_5 земельну ділянку кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га. На момент укладення договорів купівлі-продажу позивачу не було відомо про будь-які кредитні відносини, іпотеки, обтяження, щодо спірного майна.

Також ОСОБА_2 зазначила, що має відомості щодо можливої реалізації зазначеного майна з боку ТОВ КБ «Арма» боржниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Натомість, відповідач наполягає на тому, що оскаржуваною ухвалою порушено його права, як іпотекодержателя спірного майна, оскільки заборонено будь-які реєстраційні дії щодо нього.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, а саме: житлового будинку, земельної ділянки кадастровий номер :23:034:0008, загальною площею 0,0346 га та земельної ділянки кадастровий номер :23:034:0015 загальною площею 0,0069 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, заходи забезпечення позову, які просив застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов вірного висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна на користь інших осіб.

Таким чином, за наявності факту оскарження правових підстав набуття права власності на нерухоме майно, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна та забороню вчиняти певні дії, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 вищевказаних висновків суду не спростовують.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 02.06.2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе