Справа № 651/84/20
Провадження № 2-о/651/6/20
Р І Ш Е Н Н Я
і ме н е м У к р а ї н и
05.06.2020 року смт. Верхній Рогачик
Верхньорогачицький районний
суд Херсонської області
в складі судді - Загрунного В.Г.,
при секретарі - Бедюх А.В.,
заінтересованої особи Діденко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Верхній Рогачик в справу № 651/84/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби у Херсонській області,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби у Херсонській області, якою просив встановити факт того, що ОСОБА_1 , уродженець с. Леонівка Лугинського району Житомирської області, на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року, постійно проживав на території України. До початку судового засідання 05.06.2020 року заявник подав до суду уточнену заяву, якою просив встановити факт того, що ОСОБА_1 , уродженець с. Леонівка Лугинського району Житомирської області, на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) постійно проживав на території України. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він, ОСОБА_1 , народився в селі Леонівка Лугинського району Житомирської області ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 1981 році його батьки знайшли роботу тракториста та доярки у колгоспі Комуніст Верхньоргачицького району та переїхали разом з сім`єю до смт. Верхній Рогачик Херсонської області, де їм був наданий для проживання колгоспний будинок за адресою АДРЕСА_1 . Увесь цей час ОСОБА_1 постійно перебував на обліку Верхньорогачицької центральної районної лікарні, що частково свідчить про його постійне місце проживання на території України. Зокрема, карта обліку щеплень свідчить, що він систематично отримував необхідні щеплення з 1988 року по 2006 рік включно, звертався за медичною допомогою в 14 років, 17 років. Отже, проживав постійно на території України на законних підставах до ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада 1991 року. У 1989 році він закінчив 10 клас Верхньорогачицької школи №1 та був призваний на строкову військову службу. Після закінчення військової служби в м. Москва столиці колишнього Радянського Союзу в 1991 році він приїхав на постійне проживання до селища міського типу Верхній Рогачик Херсонської області до будинку його батьків за адресою АДРЕСА_1 і проживає по теперішній час. За цей час ніде не був офіційно працевлаштований. Починаючи з листопада 1991 року і по сьогоднішній день нікуди не виїжджав за межі України та не змінював адреси свого місця проживання. Дана адреса була його останнім місцем реєстрації та значилася у паспорті радянського зразку, який він втратив при невідомих обставинах. Через те, що ОСОБА_1 втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України в нього виникло багато проблем з документами. Так, у 2019 році він не зміг пройти курс лікування в Херсонській обласній лікарні, а тільки здійснив магнітно-резонансу томографію, за результатами якої встановлено значні порушення роботи хребта в шийному та грудному відділі. Дані захворювання суттєво обмежують його пересування та істотно погіршують якість життя, але щоб встановити втрату працездатності та інвалідність йому потрібен паспорт громадянина України. У зв`язку з втратою паспорту ОСОБА_1 звернувся до Верхньорогачицького сектору ДМС України та йому надано відповідь, що він дійсно звертався із заявою про втрату паспорта, було проведено перевірку, згідно якої встановили його особу, але не встановлено належність до громадянства будь-якої держави.
Заявник в судовому засіданні уточнену заяву підтримав та просив її задовольнити. Також зазначив, що він повернувся з лав радянської армії лише 16.11.1991 року та зареєстрував місце свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби у Херсонській області в судовому засіданні пояснила, що вона з урахуванням письмових пояснень, наданих нею раніше, не заперечує проти встановлення факту того, що ОСОБА_1 , уродженець с. Леонівка Лугинського району Житомирської області, на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) постійно проживав на території України.
Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги в уточненому вигляді підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27березня 2001р. № 215/2001 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є:
1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;
2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;
3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада 1991 ІНФОРМАЦІЯ_2 і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;
4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом ПрезидентаУкраїни від27березня 2001р.№ 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на ІНФОРМАЦІЯ_3 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України;
б) копію свідоцтва про народження;
в) один із таких документів:
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;
- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;
- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Таким чином, при встановленні належності особи до громадянства України, відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», міграційній службі, необхідно встановити два факти: факт перебування особи за станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 у громадянстві колишнього СРСР та факт проживання особи на території України безпосередньо на дату проголошення Україною незалежності (24.08.1991) або на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991 року).
Згідно ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 , народився в селі Леонівка Лугинського району Житомирської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено відповідною копією свідоцтва серія НОМЕР_1 (а.с. 4).
У 1981 році його батьки переїхали разом з сім`єю до смт. Верхній Рогачик Херсонської області, де їм був наданий для проживання колгоспний будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено копією домової книги (а.с. 5-11). ОСОБА_1 перебував на обліку Верхньорогачицької центральної районної лікарні, що підтверджено картою обліку щеплень про те, що він систематично отримував необхідні щеплення з 1988 року по 2006 рік включно (а.с. 20). Також виписками з медичної карти (а.с. 21,22,23) підтверджено той факт, що заявник звертався за медичною допомогою в 14 та 17 років. Згідно повідомлення військового комісара Великолепетиського ОРВК (а.с. 76) ОСОБА_1 24.12.1989 року був призваний на строкову військову службу. Дані про подальше перебування на військовому обліку відсутні.
Відповідно до наявних копій домової книги, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 був прописаний (за паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданого Верхньорогачицьким РВВС в Херсонській області від 09.01.1989) на території Верхньорогачицького району Херсонської області з квітня 1989 року по грудень 1989 року та з 19 листопада 1991 року по 21 липня 1992 року, як такий що прибув з лав радянської армії.
Згідно листа Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області від 02.04.2020№ 200 (а.с. 75) ОСОБА_1 не зареєстрований в картотеці реєстраційного обліку селищної ради.
За адресою: АДРЕСА_1 заявник проживає без реєстрації по теперішній час, що підтверджується актом Верхньорогачицької селищної ради про підтвердження факту проживання від 21 січня 2020 року (а.с. 12,14) та довідкою про склад сім`ї (а.с. 13).
У зв`язку з втратою паспорту ОСОБА_1 звернувся до Верхньорогачицького сектору ДМС України. На його звернення було надано відповідь вих. № 6518-6/6518-20 від 09.01.2020 року (а.с.15), що він дійсно звертався із заявою про втрату паспорта, було проведено перевірку, згідно якої встановили його особу, але не встановлено належність до громадянства.
В зв`язку з втратою паспорту радянського зразка та тим, що заявник своєчасно не оформив паспорт громадянина України він не може пройти курс лікування значних порушень роботи хребта в шийному та грудному відділі. Дані захворювання суттєво обмежують його пересування та істотно погіршують якість життя. Але без паспорту громадянина України ОСОБА_1 не може встановити втрату працездатності та інвалідність.
Все вищевикладене підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_2 .
Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України з листопада місяця 1991 року. Але, з урахуванням тієї обставини, що він повернувся з лав радянської армії лише 16.11.1991 року, що не залежало від його волі, та зареєстрував місце свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 , з того часу постійно проживав в смт. Верхній Рогачик без реєстрації, суд вважає, що можливо встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 13.11.1991 року, так як встановлення даного факту має юридичне значення для встановлення його належності до громадянства України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 265, 315-319 ЦПК України, ст.1, 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р., суд,-
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби у Херсонській області -задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Леонівка, Лугинського району Житомирської області, на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК УкраїниУчасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області В.Г. Загрунний