ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4449/20 Справа № 176/2520/19 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року було задоволено її позов до ОСОБА_1 та визнано його батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З даним позовом вона звернулася до суду 29 березня 2019 року, тому просила стягувати аліменти саме з цієї дати. Зазначеним рішенням було внесено зміни до актового запису про народження №45 від 20 березня 2019 року, складеного Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідач не визнавав свого батьківства по відношенню до малолітнього сина, із часу народження сина не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Так, з часу народження дитини до цього часу вона самостійно несе витрати на утримання сина. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з чим не працює. Розмір отримуваної щомісячної державної допомоги є недостатнім для повноцінного забезпечення дитини, тому вона змушена звернутись до суду із позовом. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи стягнення з 29 березня 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Рішення у частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року, яке набрало законної сили, відповідача ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, 7, 8).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи №287 від 21 березня 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.9). Відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , виданого 11 квітня 2013 року Жовтоводським МС ГУДМС України, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за тією ж адресою, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.4).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначала, що відповідач, будучи батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України, визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з того, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на обох батьків, відповідач працездатний, отримує дохід, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про присудження аліментів не від дня пред`явлення позову про їх стягнення у справі, що переглядається - 25 жовтня 2019 року, а починаючи з 29 березня 2019 року, що відповідає даті звернення позивача із позовною заявою про визнання відповідача батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Однак, з такими висновками суду погодитися не можливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду у відповідній частині.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року, яке набрало законної сили, відповідача ОСОБА_1 визнано батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 8)

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами у даній справі про стягнення аліментів за минулий час, позивач посилалася на те, що у березні 2019 року вона звернулася до суду із позовною заявою про визнання відповідача батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 не визнавав свого батьківства, відмовлявся надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому вважала, що наявні правові підстави для стягнення аліментів з минулий час, починаючи з березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, всупереч вимогам ст. 191 СК України та положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вона дійсно вживала заходів щодо отримання аліментів із вказаного періоду часу з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Крім того, звернувшись до суду у березні 2019 року із позовною заявою про визнання ОСОБА_1 батьком дитини, позивач не заявляла позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини (а.с. 7, 8).

Вказані обставини справи та вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 надав апеляційному суду 14 травня 2020 року рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Слід зазначити, оскаржуване заочне рішення було ухвалено Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області 13 грудня 2019 року, а рішення Жовтоводської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком винесено - 20 лютого 2020 року, тобто після ухвалення рішення судом, а тому вказаний документ не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги.

ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини у випадку проживання дитини разом з ним, а не із матірю.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина на час ухвалення рішення судом першої інстанції проживала із відповідачем належними доказами у справі не підтверджуються.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року змінити в частині визначення дати, з якої стягуються аліменти, та вказати, що стягнення аліментів проводиться від дня пред`явлення до суду позивачем позову про стягнення аліментів, а саме - з 25 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини змінити в частині визначення дати, з якої починається стягнення аліментів, вказавши - починаючи з 25 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді