Справа № 323/723/20
Провадження № 2/323/337/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді - Гуцал О.П.,

при секретарі - Закладній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 10.11.2018року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 571872911 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії та паспорту споживчого кредиту, згідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних за користування кредитом та сплатою комісійної винагороди в розмірі 3,2% від використаної частини встановленого кредиту щомісячно, зі строком кредитування на 60 місяців. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 22.01.2020 року має заборгованість у розмірі 35327,75 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд

Представник позивача в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач надав суду заяву про розгляд спрпви без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.11.2018року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 571872911 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії та паспорту споживчого кредиту, згідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних за користування кредитом та сплатою комісійної винагороди в розмірі 3,2% від використаної частини встановленого кредиту щомісячно, зі строком кредитування на 60 місяців.

Відповідач не виконує належним чином обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим у встановлений договором строк позивач всі належні платежі не отримав. Станом на 22.01.2020 року заборгованість за договором становить 35327,75 грн., яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28327,75 грн.;

- заборгованості за нарахованими процентами та комісією в розмірі 6672,97 грн.;

- 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 346,55 грн.;

- 3% річних від простроченої суми відсотків в розмірі 112,67 грн.;

- втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 78,04 грн.;

- втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 20,36 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16.

Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню.

Згідно до ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідач надав суду заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з нього підлягає стягненню на користь позивача половина сплаченого позивачем судового збору, а інша половина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ) заборгованість за кредитним договором від 10.11.2018 року в розмірі 35327,75 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28327,75 грн., заборгованості за нарахованими процентами та комісією в розмірі 6672,97 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 346,55 грн.. 3% річних від простроченої суми відсотків в розмірі 112,67 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 78,04 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 20,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, ) витрати на судовий збір у розмірі 1051,00 грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Оріхівському районі Запорізькій області () повернути Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (), 50 відсотків сплаченого 28.02.2020 року судового збору (згідно до меморіального ордеру № НОМЕР_2 на р/р НОМЕР_3 ,МФО 899998, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), ) в сумі 1051,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.П. Гуцал