Справа 206/652/20
Провадження 2-о/206/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Самарський районний відділ у м.Дніпро Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 .

в с т а н о в и в:

14 лютого 2019 року представник заявника звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В прохальній частині своєї заяви заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 ІНФОРМАЦІЯ_2 1991 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Карелі Грузинської РСР народилася ОСОБА_1 . В подальшому у травні 1991 року, через національний озброєний конфлікт, заявник вимушена була залишити територію Грузії та переїхала до м. Дніпропетровська, де почала мешкати за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає по сьогоднішній день, включаючи 24 серпня 1991 року. Проте документи, які б підтверджували факт проживання заявника за вказаною адресою саме з початку 1991 року було втрачено. В подальшому, 20 січня 1997 року Амур-Нижньодніпровським РО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області заявнику було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . В подальшому, заявником було отримано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, за допомогою якого заявник неодноразово здійснювала виїзд за кордон. У 2019 році заявник звернулася до Самарського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про видачу нового паспорту громадянина України для виїзду за кордон, оскільки строк дії наявного у останньої на той момент документу закінчувався. Однак співробітниками Самарського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, заявнику було пояснено, що для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон нового зразка необхідним є встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Також заявником була подана заява до Самарського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо припинення дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а сам паспорт передано на зберігання його співробітникам. 09 жовтня 2019 року за вихідним №3851 Самарським районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заявнику надано повідомлення про відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. У вказаному повідомленні в обґрунтуванні відмови, зокрема було зазначене наступне: «Після проведення перевірки факту належності особи до громадянства України, було встановлено, що підтвердити чи спростувати законність документування паспортом громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості. Так як недостатньо відомостей щодо її реєстрації на території України станом на 24.08.1991 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного пропонуємо вам звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України ІНФОРМАЦІЯ_4 року» Таким чином документально підтвердити факт наявності реєстрації заявника на території України станом на 24.08.1991 року не має можливості (а.с. 2-4).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2020 року, позовна заява була залишена без руху. У встановлений строк заявником було усунуті вказані недоліки (а.с. 19).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2018 року по даній справі було відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 24).

В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Самарського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Лепша М.Ю. в судовому засіданні щодо вирішенні заяви поклалася на розсуд суду. Також пояснила, що заявник звернулася до органу з заявою про видачу закордонного паспорту. Паспорт громадянина України видавався у 1997 році, відповідно до постанови №152 від 07.05.2015 року, було надано запит до АНД відділу для підтвердження належності до громадянства України, на що було надано відповідь, що не можливо встановити цей факт та запропоновано встановити цей факт у судовому порядку.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявник це донька її знайомих, вона знає цю сім`ю з травня 1991 року, коди вони приїхали з Грузії у м. Дніпропетровськ для проживання. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 батьки заявника, разом з ОСОБА_7 приїхали до старшого сина ОСОБА_5 проживати. Потім вони купили будинок у Рибальському у приватному секторі, там вони проживали і зараз проживають там.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_9 з 1991 року. Їх будинок знаходиться біля школи, він пам`ятає, як вони ходили до них за черешнею. До них цим літом приїжджали родичі, його однолітки і вони разом гуляли.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знає заявника, як вони переїхали з Грузії до ОСОБА_11 на початку червня 1991 року. Вони познайомилися, їхні батьки потоваришувалися, вони дуже тісно спілкувалися. Заявник вже була на території України і нікуди не переїжджала, вони ходили в гості до них на АДРЕСА_2 . Також пояснила, що коли вони переїхали ОСОБА_7 була вже на території України на місяці два раніше чим вони.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 30.01.1997 року ОСОБА_1 подала заяву про видачу паспорту, заповнено форму №1 (а.с. 37). 30.10.2012 року Самарським РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області вклеєно фотографію в паспорті (а.с. 38).

09 жовтня 2019 року за вихідним №3851 Самарським районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заявнику надано повідомлення про відмову у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон. У вказаному повідомленні в обґрунтуванні відмови, зокрема було зазначене наступне: «Після проведення перевірки факту належності особи до громадянства України, було встановлено, що підтвердити чи спростувати законність документування паспортом громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості. Так як недостатньо відомостей щодо її реєстрації на території України станом на 24.08.1991 року. Таким чином, виходячи з вищевикладеного пропонуємо вам звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України 24.08.1991 року» (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №209379292 від 19.05.2020, вбачається, що за ОСОБА_12 зареєстровано права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , підстава для державної реєстрації права власності договір купівлі продажу, серія та номер: реєстр №1-1375, виданий 29.07.1993, видавник Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора (а.с. 44,45).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Враховуючи, що метою заявника є намір звернення до Самарського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Заслухавши покази свідків, які підтвердили факт постійного проживання з травня 1991 року на території України заявника, враховуючи вищевикладені письмові матеріали справи, суд пригодить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Суддя А.О. Сухоруков