Справа № 682/3667/19
Провадження № 2/682/235/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Горщара Б.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи сакою, що втратила право користування житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Позивачка вказує, що після набуття права власності на вказаний будинок у ньому продовжував бути зареєстрованим її племінник ОСОБА_2 , який не є членом її сім`ї. Позивачка неодноразово вживала заходів щодо зняття відповідача з реєстрації у добровільному порядку, оскільки є єдиним власником цього будинку, однак будь-яких позитивних результатів позивачкою не досягнуто. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача у її будинку чинить для неї відповідні перешкоди, зокрема впливає на призначення субсидії для оплати комунальних послуг, в тому числі позивачка не може належним чином розпорядитися своїм будинком, як власник. Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 підлягає визнання таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивачка зазначила, що відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, та вказала, що відповідач зареєстрував своє місце проживання у вказаному будинку у 2005 році, коли власником був батько позивачки ОСОБА_3 . На теперішній час будь-яких відносин із відповідачем позивачка не підтримує, оскільки він не є членом її сім`ї. Позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час судового розгляду вважається повідомленим належним чином.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 07.10.2011 року. За витягом про державну реєстрацію прав вищевказаний будинок належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 07.10.2011 року.

Згідно довідки виданої Берездівськкою сільською радою №829 від 09.09.2019 року відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим в житловому будинку по АДРЕСА_1 , однак, з вересня 2005 року не проживає в даному будинку.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суду показали, що є сусідами по вулиці позивача, та підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з вересня місяця 2005 року.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 406ч. 2 ЦК України , сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки відповідач ОСОБА_7 не є членом сім`ї власниці будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , його право на сервітут припинилося з припиненням власності попереднього власника житла, тому вимоги в щодо усунення перешкод в користуванні вказаним будинком до відповідача та визнання його таким, що втратив право користування цим будинком є правомірні.

З врахуванням наведеного, здійснивши системний аналіз правових норм, оцінивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_8 , 1988 р.н., таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 03.06.2020.

Суддя Маршал І. М.