ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/822/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Сіренка Ю.В., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2020 року, ухваленого в складі судді Казидуб О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» про захист прав споживачів, повний текст складений 11 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» про захист прав споживачів обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 лютого 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір № ЛБ/292/1, за яким інвестор зобов'язався інвестувати у будівництво будинку у АДРЕСА_1 шляхом здійснення інвестиційних внесків в розмірі вартості житлової квартири номер 292 загальною площею 72,37 квадратних метрів та вартістю, з розрахунку ціни 1 квадратного метру 42500 гривень, 3075725 гривень, а Фонд - забезпечити будівництво вказаного будинку, після оформлення та реєстрації права власності Фонду на квартиру передати її у власність інвестора.

Пунктом 3.2 інвестиційного договору встановлено, що вартість квартири підлягає обов'язковому коригуванню при укладенні договору купівлі-продажу квартири у випадку, якщо фактична загальна вартість квартири за результатами проведення технічної інвентаризації квартири після завершення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, виявиться більшою або меншою від загальної проектної площі квартири, передбаченої інвестиційним договором, більше ніж на 0,1 квадратний метр.

Відповідно до умов п. 3.5 інвестиційного договору, у разі якщо вартість об'єкту зменшується відповідно до умов п. 3.2 договору, Фонд повертає інвестору надмірно сплачені грошові кошти в сумі, що визначається, як вартість квартири, розрахована відповідно до п. 3.1, що фактично сплачено інвестором Фонду, мінус вартість квартир, розрахована відповідно до п. 3.2, протягом 30 календарних днів з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири. Повернення грошових коштів відбувається виключно в безготівковій формі на банківський рахунок інвестора.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за інвестиційним договором він виконав в повному обсязі - сплативши інвестиційні внески на загальну суму 3075725 гривень, що підтверджується укладеним між Фондом та ним 26 липня 2019 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Загальна площа вказаної квартири за договором купівлі-продажу становить 71,5 квадратні метри, а вартість - 3038750 гривень.

Відповідно до умов інвестиційного договору, відповідач зобов'язаний був повернути позивачу різницю між сумою сплачених інвестором коштів за інвестиційним договором та фактичною вартістю квартири згідно договору купівлі-продажу, що становить 36975 гривень до 24 серпня 2019 року

На підтвердження вказаного зобов`язання між Фондом та Інвестором 26 липня 2019 була укладена додаткова угода №2 до інвестиційного договору №ЛБ/292/1 від 03 лютого 2017, за якою Фонд мав повернути інвестору надлишково сплачені кошти.

Однак, Фондом зобов`язання щодо повернення інвестору грошових коштів не виконані, хоч останній неодноразово звертався до відповідача з такою вимогою.

Позивач також вважає, що внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов'язання щодо повернення йому грошових коштів в сумі 36975 гривень, відповідач має сплати йому борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 37531 гривень 96 копійок та 3% річних в сумі 370 гривень 76 копійок.

Крім того, внаслідок порушення зобов`язань відповідачем було завдано позивачу моральну шкоду, яка полягає в тривалому невиконанні його законних претензій про повернення надлишково сплачених коштів, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, та відповідно і до душевних страждань через неможливість тривалий час повернути кошти. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 3000 гривень.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 37531 гривень 96 копійок, 3% річних в сумі 370 гривень 76 копійок та 3000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 481 гривня 89 копійок, 3% річних в сумі 437 гривень 62 копійки та 3000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Вказана заява обґрунтована тим, що 16 січня 2020 року відповідачем було перераховано на банківський рахунок позивача надлишково сплачені кошти, що підлягали поверненню згідно інвестиційного договору від 3 лютого 2017 року в сумі 36975 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2020 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 36 гривень 98 копійок інфляційних втрат за весь час прострочення, 255 гривень 28 копійок - 3% річних від простроченої суми та 300 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 592 гривні 26 копійок.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем було допущено прострочене зобов`язання за договором, однак за менший період ніж зазначив позивач в поданому позові, а тому суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають до часткового задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що судом було взято до уваги відзив, поданий представником відповідача, який не мав відповідних повноважень на представництво. Також, при розрахунку строку прострочення повернення відповідачем коштів суд виходив із строків повернення таких коштів, визначених в додатковій угоді № 2 до інвестиційного договору від 03 лютого 2017 року - 90 календарних днів, тоді як строк повернення коштів визначений умовами інвестиційного договору - 30 календарних днів, не був змінений вказаною додатковою угодою. Крім того, вказує, що судом першої інстанції безпідставно не задоволено його вимогу щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, оскільки вказаний розмір є співмірним завданій моральній шкоді та справедливим.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

Згідно статті 9 зазначеного закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» було укладено інвестиційний договір №ЛБ/292/1. Предметом вказаного договору є інвестиційна участь інвестора у будівництві будинку (а.с. 3-6).

Пунктом 2.3 Інвестиційного договору передбачено, що інвестор зобов'язується інвестувати об'єкт шляхом здійснення інвестиційного внеску (внесків) в розмірі вартості об'єкту на умовах та в строки, передбачені договором, а після оформлення і реєстрації права власності Фонду на об'єкт отримати об'єкт у власність в порядку, який встановлено цим договором.

Відповідно до п. 2.5 Інвестиційного договору, об'єкт передається Фондом у власність інвестора на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу об'єкту після сплати інвестором інвестиційного внеску в розмірі вартості об'єкту. При укладенні договору купівлі-продажу об'єкту інвестиційний внесок, сплачений інвестором, зараховується як оплата за договором купівлі-продажу.

Згідно до п. 3.2 Інвестиційного договору вартість об`єкту підлягає обов'язковому коригуванню при укладенні договору купівлі-продажу об`єкту у випадку, якщо фактична загальна площа об`єкту за результатами проведення технічної інвентаризації останнього після завершення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, виявиться більшою або меншою від загальної проектної площі об`єкту, передбаченої цим договором, більше ніж на 0,1 кв.м.

Відповідно до п. 3.5 Інвестиційного договору, у разі якщо вартість об'єкту зменшується відповідно до умов п. 3.2 Договору, Фонд повертає інвестору надмірно сплачені грошові кошти в сумі, що визначаються як вартість об`єкту розрахована відповідно до п. 3.1, що фактично сплачено інвестором Фонду, мінус вартість об'єкту розрахована, відповідно до п. 3.2, протягом 30 календарних днів з моменту укладення договору купівлі-продажу об'єкту.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, згідно частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

26 липня 2019 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №2 до Інвестиційного договору №ЛБ/292/1 від 03 лютого 2017 року, якою було визначено, що загальна проектна площа об?єкта згідно з Інвестиційним договором складає 72,37 квадратних метрів (п. 1.1), фактична площа об`єкта згідно з матеріалами технічної інвентаризації складає 71,5 квадратних метрів (п. 1.2). а.с. 6

Пунктом 1.3 Додаткової угоди визначено, що загальна фактична площа об`єкта менше проектної площі об`єкта на 0,87 квадратних метрів.

В пункті 1.4 Додаткової угоди передбачено, що відповідно до умов Інвестиційного договору Фонд має повернути інвестору кошти в розмірі 36975 гривень без ПДВ.

Відповідно до п. 1.5 Додаткової угоди сторони погодили, що Фонд повертає Інвестору надлишково сплачені кошти, в розмірі вказаному в п. 1.4 цього Договору, протягом 90 календарних днів з моменту укладення Договору купівлі-продажу об'єкту.

Вказані обставини свідчать про те, що частина умов укладеного між сторонами інвестиційного договору №ЛБ/292/1 від 3 лютого 2017 року була змінена, в тому числі строк повернення надмірно сплачених коштів встановлений пунктом 3.5 інвестиційного договору, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що такий строк не був змінений.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.(ч.1 ст.653 ЦК України)

26 липня 2019 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Негрич О.М., зареєстрований в реєстрі за №363, за умовами якого продавець продав, а покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 7-8).

Отже, враховуючи те, що відповідач мав повернути надлишково сплачені кошти протягом 90 календарний днів з моменту укладення договору купівлі-продажу кошти мали бути повернуті до 23 жовтня 2019 року.

16 січня 2020 року ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕС» перерахувало ОСОБА_1 вказані кошти, що визнається позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).

Статтею 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що при недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Пунктом 7.1 Інвестиційного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 36 гривень 98 копійок інфляційних втрат за весь час прострочення, тобто з 24 жовтня 2019 року по 15 січня 2020 року (84 дні), та 255 гривень 28 копійок - 3% річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що при розрахунку строку прострочення повернення відповідачем коштів суд не вірно виходив із строків повернення таких коштів, визначених в додатковій угоді № 2 до інвестиційного договору від 03 лютого 2017 року - 90 календарних днів, оскільки строк повернення коштів визначений умовами інвестиційного договору - 30 календарних днів, не був змінений вказаною додатковою угодою є безпідставними.

Як визначено п.9.1 Інвестиційного договору зміни та доповнення до цього договору будуть вважатися чинними, якщо вони укладені в письмові формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 1.5 Додаткової угоди №2 до Інвестиційного договору №ЛБ/292/1 від 03 лютого 2017 року, укладеної 26 липня 2019 року, Фонд мав повернути надлишково сплачені кошти протягом 90 календарних днів з дня укладення договору купівлі-продажу квартири. Вказана угода укладена у письмовій формі та підписана сторонами, а тому підлягає виконанню.

Таким чином, за змістом вказаної додаткової угоди сторони погодили зміну строків повернення надлишково сплачених коштів.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині необґрунтованого розміру стягнутої моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача, прийшовши до висновку, що він визначений з урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Суд першої інстанції врахував характер порушень, глибину фізичних і душевних страждань позивача, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, вимоги розумності і справедливості, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що визначений розмір відшкодування моральної шкоди є співмірним із завданою йому шкодою.

Разом з тим, частинами 1,3 статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно частин 1,3 статті 62 ЦПК України повноваження представника юридичної особи та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Поданий Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» відзив підписаний директором ТОВ «Сиріус інвест груп» , при цьому матеріали справи не містять довіреність, а також інші документи які підтверджували б, що вказана особа є керівником, членом виконавчого органу, іншою особою, уповноваженою діяти від імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» саме в суді.

Копія договору про управління активами Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» не є тим документом який надає право представляти в суді вказану особу, оскільки предметом цього договору є послуги управління активами , а не представництво.

Тому відзив підписаний не повноважною особою.

Однак зазначене процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.(ч.2 статті 376 ЦПК України)

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ГЕОС ІНВЕСТ» про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 11 червня 2020 року.

Судді