Справа № 643/8684/20
Провадження № 2-о/643/369/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря - Петрової О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Московський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері останнього - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьк.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у м.Донецьк. Отже, його мати померла на тимчасово окупованій території. Заявник звернувся з заявою до Московського районного у м.Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків) для отримання свідоцтва про смерть матері, на що отримав письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 посилаючись на те, що не пред`явлено документ, необхідно форми. Тобто на даний час заявник позбавлений можливості реєстрації в законному порядку факту смерті матері в органах РАЦСу. Встановлення факту смерті матері заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть.

Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Московського районного у м.Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю.

Суд, дослідивши надані копії доказів в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії довідки про причину смерті №113 від 02.05.2020 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від «хронічної серцевої недостатності».

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Пролетарським відділом запису актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьк ДНР.

Згідно листа Московського районного у м.Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків) від 28.05.2020 за №152/22.4-71, заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями» за № 254-III від 17 березня 2015 року, тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Донецьк визначений таким населеним пунктом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території, зокрема м.Донецьк. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

При оцінці вищезазначених документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У судовому засіданні суд поставив під сумнів відповідність поданих копій оригіналу та у судовому засіданні витребувані у заявника оригінали письмових доказів для огляду у судовому засіданні. В порушення вказаних вимог законодавства заявником не надано оригінали письмових доказів для огляду у судовому засіданні, посилаючись на їх наявність у м. Донецьк. Заяв про оголошення перерви у судовому засіданні для надання оригіналів письмових доказів від заявника суду не надходило.

За таких обставин, оскільки заявником не надано оригіналів письмових доказів для огляду у судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 13,81, 95, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2020.

Суддя І.Д. Мельникова