Справа № 175/1952/20-ц
Провадження № 2/175/471/20
У Х В А Л А

09 червня 2020 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми страхового відшкодування.

Ухвалою від 09 червня 2020 року у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми страхового відшкодування, стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

-не вірно вказано назву суду першої інстанції, до якого подано позовну заяву;

-не вказано ціну позову;

-ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру, які не оплачені судовим збором.

Підстав звільнення позивача від сплати судового збору, установлених ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», чи наявності у позивача передбачених ст. 5 цього Закону пільг щодо сплати судового збору, з матеріалів позову не вбачається. Також відсутні підстави звільнення позивача від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», на які покликається позивач, виходячи із наступного.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, тощо). Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

А відтак, позивач ОСОБА_1 , вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак в порушення даних вимого закону, позивач у своїй позовні заяві взагалі не посилається на зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначає про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки позивач визначив моральну шкоду у грошовому вимірі, то позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року (справа № 761/11472/15-ц).

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовні вимоги майнового характеру про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. у розмірі: 840,80 грн., на розрахунковий рахунок: отримувач коштів: Днiпровське УК/Днiпр.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976087, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0004079, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101;_______(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом_______(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області (назва суду, де розглядається справа).

А також позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме:

-не в повному обсязі викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не зазначено доказів, що підтверджують вказані в позові обставини;

-не вказано відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

-не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), а саме: позивачем не надано суду копію договору страхування;

-не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви;

-не надано суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, викладених в статтях 175 і 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ними ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Озерянська Ж.М.