Провадження №2/748/304/20
Єдиний унікальний № 748/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Грибановської В.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 23 641 грн. 23 коп. за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Вимоги обгрунтовані тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які були стягнуті за рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 червня 2017 року, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. За розрахунком позивача пеня за період з січня по грудень 2019 року складає 33 820 грн. 992 коп. Згідно розрахунку Козелецького районного відділу ДВС станом на 31 грудня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів складає 23 641 грн. 23 коп., тому і розмір пені обмежується сумою заборгованості за аліментами.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2020 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін та призначено судове засідання.

11 березня 2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що не згоден з позовними вимогами позивача, аліменти він сплачував регулярно відразу після розлучення і сплачує по теперішній час, що підтверджує наданими квитанціями про сплату. Про рішення, відповідно якого було стягнуто з нього аліменти, він дізнався лише у лютому 2019 року, а до того часу вважав, що існує усна домовленість між позивачем та ним про сплату аліментів, яку і виконував, вважає, що позивач навмисно не повідомляла його про день судового засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, в розмірі пені за 2019 рік, обрахованої згідно довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівськом районах Північно- східного Міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Суми) з урахуванням сплачених ним сумм аліментів.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13 грудня 2013 року рішенням Козелецького районного суду Чернігівського області.( а.с. 10). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 травня 2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.9).

Частиною 3 статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами та наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» стосовно повідомлення належним чином державним виконавцем відповідача про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З розрахунку головниого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що розмір аліментів ОСОБА_3 обраховувався із середньої заробітної плати працівника даної місцевості. Так за січень 2019 року сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1 365 грн. 46 коп., аліменти за січень боржником не сплачено, заборгованість становить 1 365 грн. 46 коп., за лютий сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1234,99 грн, сплачено відповідачем 1268 грн. 00 коп., за березень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1278,02 грн., аліменти боржником не сплачено, за квітень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1174, 73 грн., аліменти сплачено в сумі 1405 грн. 00 коп., за травень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1212, 78 грн., аліменти сплачено в сумі 1405 грн. 00 коп., за червень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1013, 50 грн. ,аліменти боржником не сплачено, заборгованість становить 1013 грн. 00 коп., за липень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1964, 75 грн., аліменти сплачено в сумі 2 800 грн. 00 коп., за серпень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1964, 75, аліменти сплачено в сумі 2 400 грн. 00 коп., за вересень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 1964, 75 грн., аліменти сплачено в сумі 1 400 грн. 00 коп., заборгованість за вересень становить становить 564 грн. 75 коп., за жовтень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 2061, 75 грн., аліменти сплачено в сумі 1 400 грн. 00 коп., заборгованість за жовтень становить 661 грн. 75 коп., за листопад сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 2061, 75 грн., аліменти сплачено в сумі 1 400 грн. 00 коп., заборгованість за листопад становить 661 грн. 75 коп., за грудень сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 2061, 75 грн., аліменти сплачено в сумі 1 500 грн. 00 коп., заборгованість за грудень становить 561 грн. 75 коп. ( а.с. 213-214, 215). Зазначений розрахунок сторонами не оспрювався.

На підтвердження сплати аліментів за березень 2019 року відповідач надав квитанцію ( а.с. 48 ) про переказ 1 262 грн., призначення платежу поповненя картки приватбанку. З оглянутої у судовому засіданні картки Приватбанку позивача вбачається, що перші та останні чотири цифри її картки збігаються з цифрами, зазначеними у квитанції. Тому суд вважає доведеним сплату аліментів відповідачем за березнь 2019 року у сумі 1 262 грн.

Отже на підставі проаналізованих доказів та доводів сторін суд приходить до висновку, що за період з січня 2019 року по грудень( включно) 2019 року за окремі місяці мала місце заборгованість зі сплати аліментів з вини відповідача ОСОБА_3 , а тому за цей період за місяці, у яких мала місце заборгованість по аліментах, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача пеню за спрострочення сплати аліментів.

З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи, що позовні вимоги задовлольняються частково та для обрахунку заборгованості по аліментах приймається довідка головниого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 01 червня 2020 року, а представником позивача при поданні позову додано розрахунок пені здійснений з неналежної суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів, суд здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст.196 СК України та з урахуванням наведеного, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів у відповідному місяці 2019 року за кожен день прострочення:

за січень 2019 року: 1% від 1365,46 грн. = 13,65х490 день (з 01 січня 2019 року по 02 червня 2020 року) = 6 688 грн. 50 коп.;

за червень 2019 року: 1% від 1013,00 грн. = 10,13х340 день (з 01 червня 2019 року по 02 червня 2020 року) = 3 444 грн. 20 коп.;

за вересень 2019 року: 1% від 564,75 грн. = 5,65х248 днів (з 01 вересня 2019 року по 02 червня 2020 року) = 1 401 грн. 20 коп.;

за жовтень 2019 року: 1% від 661,75 грн. = 6,62х217 день (з 01 жовтня 2019 року по 02 червня 2020 року) = 1 436 грн. 54 коп.;

за листопад 2019 року: 1% від 661,75 грн. = 6,62х187 день (з 01 листопада 2019 року по 02 червня 2020 року) = 1 237 грн. 94 коп.;

за грудень 2019 року : 1% від 561,75 грн. = 5,62х156 день (з 01 грудня 2019 року по 02 червня 2020 року) = 876 грн. 72 коп.

Загальний розмір пені становить: 6 688 грн. 50 коп + 3 444 грн. 20 коп. + 1401 грн.20 коп. + 1436 грн. 54 коп. +1237 грн. 94 коп. + 876 грн. 72 коп. = 15 085 грн. 10 коп.

Таким чином, враховуючи розмір заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року за місяці, у яких мається заборгованість по сплаті аліментів , за розрахунком, проведеним судом до дати ухвалення рішення суду, у розмірі 15 085 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 265 ЦПК УКраїни, ст.ст. 187, 194, 196 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення платежів по аліментах задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 пеню, яка виникла у зв`язку з простроченням сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно у розмірі 15 085 грн. 10 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Л. В. Хоменко