Справа № 395/495/20 Провадження № 2/395/158/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Забуранному Р.А.,

при секретареві Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права на земельну частку (пай) у відповідності до якої позивач вказав, що він працював в радгоспі «Троянівський» і має право на землю .

31 березня 2020 року позивач отримав на свою заяву відповідь Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області за №276 від 31.03.2020 р., зі змісту якої він дізнався про те, що для реалізації свого права на землю йому необхідно звернутися до суду для підтвердження його права на земельну частку (пай).

Після отримання листа від відділу у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 596/118-17 від 06.12.2017 року позивача повідомили про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_1 не виготовлявся і не видавався, а також про те, що позивач не внесений до списку громадян, що мають право на отримання земельної частки паю по колишньому КСП Дружба чи будь-якому іншому колективному сільськогосподарському підприємству чи радгоспу, розташованого на території Рубаномостівської сільської ради.

Раніше право на отримання земельної частки (паю) працівники радгоспу Троянівський реалізовували безпосередньо через Рубаномостівську сільську раду та Новомиргородську районну державну адміністрацію шляхом видачі останньою розпорядчого акту (розпорядження) про передачу у власність земельної ділянки працівникам радгоспу Троянівський.

На даний час вирішення питання про передачу земельної ділянки у приватну власність громадян шляхом виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування, на території якого знаходився радгосп Троянівський, тобто до повноважень Рубаномостівської сільської ради.

Згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.07.2013 року по справі №811/2116/13-а, що набрало законної сили 08.08.2013 року, таку юридичну особу, як радгосп Троянівський, припинено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно запису №1 до трудової книжки позивача 04 лютого 2000 року він прийнятий на роботу охоронником у радгосп Троянівський, згідно запису №2 від 09.11.2005 року звільнений з роботи за власним бажанням за станом здоров`я.

Таким чином, на момент проведення роздержавлення земель колишнього радгоспу Троянівський, ОСОБА_1 працював у радгоспі Троянівський і має право на отримання земельної частки (паю).

Посилаючись на норми чинного законодавства просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8,13 умовних кадастрових гектарів, вартістю 209197,00 гривень із земель радгоспу Троянівський на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представник позивача, представник відповідача, представники третьої особи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача у відповідності до своєї письмової заяви просив суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позов.

Як вбачається з письмової заяви представника Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області відповідач не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, при наявності достатніх правових підстав третя особа не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищевказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

У судовому засіданні безспірно з`ясовано, що заявник ОСОБА_1 працював в радгоспі «Троянівський», в період часу з 04 лютого 2000 року по 09 листопада 2005 року, що підтверджується копією його трудової книжки.

31 березня 2020 року позивач отримав на свою заяву відповідь Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області за №276 від 31.03.2020 р., зі змісту якої він дізнався про те, що для реалізації свого права на землю йому необхідно звернутися до суду для підтвердження його права на земельну частку (пай).

Відповідно до даних довідки відділу у Новомиргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області середня вартість земельної частки (паю) у розмірі 8,13 га по колишньому радгоспу Троянівський становить 209197,00 гривень.

Згідно із Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95-4 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільгосппідприємствам і організаціям» - право на земельну ділянку (пай) мають члени колективних сільгосппідприємств, кооперативів, акціонерних товариств, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому та залишались його членами.

Отже, ОСОБА_1 під час розпаювання земель радгоспу Троянівський мав законне право на одержання земельної частки (паю), як член цього сільгосппідприємства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно вимогам статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних паїв» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи РДА.

Як вбачається з приписів чинного законодавства:

Право власності на землю гарантується (ст. 14 Конституції України).

до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

ст. ст. 5, 9-10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай - є власністю члена підприємства. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

ст. 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

ст. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року - при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

ст. 5 вищезгаданого Указу - видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при приватизації земель державних та комунальних

сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні

ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа

працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за

рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого

самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати

безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

п.24. вказаної постанови Пленуму Верховного суду України член колективного сільськогосподарського підприємства (далі -

КСП), включений до списку, що додається до державного акта на

право колективної власності на землю, набуває права на земельну

частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті

успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

За частинами 1, 3 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування передбачених законом способів.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року зазначено, що земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України).

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, не зважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У відповідності до Розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 16 грудня 2003 року за № 987 надано дозвіл на розробку проекту роздержавлення земель радгоспу «Троянівський» на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та згідно Розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 31 березня 2004 року за № 279-р «Про затвердження проекту приватизації земель радгоспу «Троянівський» було затверджено проект приватизації земель радгоспу «Троянівський» відповідно розпочато процедуру розпаювання земель вказаного радгоспу на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

У відповідності до норм ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вона має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, не зазначення прізвища у списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, не позбавляє члена комунального сільськогосподарського підприємства права особи на земельну частку (пай).

Оскільки у даному випадку у позивача присутня одна з вищезгаданих умов членство в комунальному сільськогосподарському підприємстві, а інша - не зазначення прізвища у списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, то у відповідності до п.24. постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вимога позивача про визнання права на земельну частку пай є законною і обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З повного, всебічного аналізу вищевказаних доказів, суд прийшов до безсумнівного висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), розміром 8,13 умовних кадастрових гектарів, вартістю 209197,00 гривень із земель радгоспу Троянівський на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай), розміром 8,13 умовних кадастрових гектарів, із земель радгоспу Троянівський на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 04 червня 2020 року.