Справа №150/137/20
Провадження по справі №2/150/82/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького сирзаводу на базі потужностей «Бімол» та товариства з обмеженою відповідальністю «Бімол» про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку із порушенням умов договору, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, стягнути з Чернівецького сирзаводу на базі потужностей «Бімол» кошти у розмірі 379595 грн. В обгрунтування вимог позивач зазначив, щоза договором доручення №000019, який був укладений 18.05.2019 року між ним та відповідачем Чернівецьким сирзаводом на базі потужностей «Бімол», ОСОБА_1 , виконуючи доручення відповідача, здійснював закупівлю молока на умовах довірителя та передавав закуплене молоко довірителю на підприємстві, відповідно до товарно транспортних накладних. Відповідач свої зобов`язання не виконав, кошти за передане молоко на рахунок позивача ОСОБА_1 в повному обсязі не перерахував.

Відповідачем ТОВ «Бімол» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що позивачем подано позов до неналежного відповідача - Чернівецького сирзаводу на базі потужностей «Бімол», оскільки, його не внесено до ЄДРПОУ, не є юридичною особою, а є лише функціональним невідокремленим структурним підрозділом ТОВ «Бімол». Окрім того, вказано, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, договір має ознаки господарського та пов`язаний з господарською діяльністю, правовий статус ОСОБА_1 на час його укладення фізична особа підприємець. З огляду на зазначене ТОВ «Бімол» через канцелярію суду подану заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку із тим, що даний спір не підлягає розгляджу в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семко В.М. заперечує проти задоволення клопотання ТОВ «Бімол» та закриття провадження у справі, оскільки, договір укладено його довірителем ОСОБА_1 як приватною особою. Окрім того, як зазначається в запереченні відповідача на позовну заяву, Чернівецький сирзавод не є стороною по справі.

З`ясувавши предмет та підстави позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як зазначається у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

З огляду на правову позицію Великої палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19 червня 2018 року по справі №757/75149/17-ц, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Великою Палатою Верховного Суду за результатами касаційного розгляду справи №916/385/19 зроблено правовий висновок про те, що спір, який виникає з приводу майна, що належить фізичній особі на праві приватної власності, але використовується нею в підприємницькій діяльності, є господарським (постанова від 25.02.2020 року).

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, позивач звернувся з вимогами про стягнення 379595 грн. заборгованості за договором доручення №000019, який був укладений 18.05.2019 року між ним та відповідачем Чернівецьким сирзаводом на базі потужностей «Бімол».

Із преамбули договору №000019 від 18.05.2019 року вбачається, що його укладено між товариством з обмеженою відповідальністю «Бімол» та приватною особою ОСОБА_1 . Однак, договір підписано ОСОБА_1 та скріплено печаткою фізичної особи підприємця.

У пункті 3.2 договору - доручення№000019 від 18.05.2019 року зазначається, що за домовленістю сторін товар може постачатись транспортом Повіреного (тобто, ОСОБА_1 ). При цьому Довіритель (тобто, Чернівецький сирзавод на потужностях ТОВ «Бімол» зобов`язується відшкодувати витрати, пов`язані з перевезенням товару, згідно наданої Повіреним калькуляції та підтверджуючих витратних документів, згідно з складеним та підписаним Довірителем та Повіреним Актом про виконання транспортних послуг.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач на день звернення до суду (а також на день укладення договору №000019 від 18.05.2019 року) є фізичною особою підприємцем (вид діяльності діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; вантажний автомобільний транспорт (основний); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту). Запис про проведення державної реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця здійснено 24.10.2018, номер запису 0003187.

Вище зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, уклав договір доручення №000019 від 18.05.2019 року з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, надаючи при цьому транспортні послуги, пов`язані із поставкою сировини (коров`ячого молока), відтак, даний договір має ознаки господарського та пов`язаний із господарською діяльністю, відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно статті 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 статті частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 ГПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних положень процесуального Закону, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, Чернівецький районний суд Вінницької області не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи.

Позивач має право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст..19, п.1 ч.1 ст.255, ст.256, ст.352, ст.353, ст.354, ст.355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі №150/137/20 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького сир заводу на базі потужностей «Бімол» та товариства з обмеженою відповідальністю «Бімол» про стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку із порушенням умов договору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк