ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1608/19
Провадження № 22-ц/4820/993/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року, суддя Горщар А.Г., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з ОСОБА_1 на утримання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2800 грн. щомісячно.

В обґрунтування вимог вказала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей, сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати з нею. Рішенням Полонського районного суду від 05.03.2019 року розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів було змінено, на утримання ОСОБА_4 стягнуто 1200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, на утримання ОСОБА_5 стягнуто 900 грн. відповідно. У зв`язку з продовженням навчання повнолітнього сина ОСОБА_4 в Хмельницькому політехнічному коледжі денного відділення на платній основі, він потребує матеріальної допомоги. Плата за весь курс навчання складає 51200 грн., плата за проживання в гуртожитку - 390 грн. на місяць. У той же час вона є інвалідом третьої групи, потребує постійного медикаментозного лікування, відповідач ухиляється від добровільного надання допомоги для сина, хоча спроможний на це, оскільки є здоровим, працездатним та тривалий час знаходився за кордоном на роботі.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 03.03.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2019 року і до періоду припинення навчання, але не довше ніж до 02.11.2024 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на припущеннях, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказав, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що син ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а він вказану допомогу може надавати. Суд першої інстанції не врахував, що дружина відповідача є особою з інвалідністю, яка не працює та потребує постійного лікування. Вказав, що він сплачує на утримання сина ОСОБА_5 майже 1500 грн., а не 900 грн., як невірно вказав суд першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки їх спільний син ОСОБА_4 навчається у іншому місті та потребує матеріальної допомоги, відтак батьки зобов`язані нести додаткові видатки пов`язані із його навчанням, зокрема придбавати йому продукти харчування, одяг, канцелярські прилади, підручники для навчання, оплачувати проїзд до вищого навчального закладу, тощо. Позивач не в змозі нести усі видатки на навчання сина самостійно, оскільки є особою з інвалідністю та хворіє на онкологічну хворобу, що потребує додаткових витрат на придбання ліків та медичну реабілітацію.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син сторін навчається на денній формі за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» Хмельницького політехнічного коледжу національного університету «Львівська політехніка», яке триватиме по 30.06.2021 року, самостійних доходів не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

На утриманні відповідача також перебувають син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої ОСОБА_1 також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав достовірних і належних доказів про його неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням, тому зобов`язаний надавати матеріальне утримання для ОСОБА_3 . При цьому зауважив, що ОСОБА_1 , будучи працездатною особою, може отримувати заробітну плату чи інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності або працювати за сумісництвом для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, яка продовжує навчання, а обов`язок по сплаті аліментів на інших дітей не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти своєму повнолітньому сину.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є синами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11, 12). Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 15.07.2010 року (а.с. 5).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 05.03.2019 року змінено розмір аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_8 в розмірі 1200 грн. щомісячно до повноліття останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_9 - в розмірі 900 грн. щомісячно до повноліття останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с. 11, 12).

Як вбачається зі змісту даного рішення, яке набрало законної сили 05.04.2019 року, ОСОБА_1 від іншого шлюбу також має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина відповідача - ОСОБА_10 є особою з інвалідністю 3-ї групи (а.с. 11).

Згідно судового наказу Полонського районного суду Хмельницької області від 24.01.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частки його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.63,65).

Відповідач працює на посаді монтажника з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій у ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (а.с. 58, 59)

Позивачу встановлена третя група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, їй протипоказана важка фізична праця, вона хворіє на онкологічне захворювання (а.с. 8, 9, 73).

З матеріалів справи вбачається, що повнолітній син сторін, ОСОБА_11 , є студентом денної форми навчання 3 курсу Хмельницького політехнічного коледжу та станом на жовтень 2019 року навчався за кошти фізичних і юридичних осіб за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення», закінчує навчання у червні 2021 року(а.с. 7). ОСОБА_2 в судовому засіданні у суді першої інстанції пояснила, що сина ОСОБА_4 переведено на навчання на безоплатній основі за кошти державного замовлення, він отримує стипендію в розмірі 950 грн. щомісяця.

Вартість навчання згідно договору про надання освітніх послуг №9ПІ008ПЛ від 27.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та Хмельницьким політехнічним коледжем Національного університету «Львівська політехніка» складає за перший рік навчання 10800 грн., другий рік 12100 грн., третій рік 13500 грн., четвертий - 14800 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апелянта щодо перебування на його утриманні дружини ОСОБА_10 , якій встановлено третю групу інвалідності та яка не працює і потребує постійного лікування, матеріалами справи не підтверджено, не надано доказів спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , понесення апелянтом витрат на лікування дружини. Стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь дружини ОСОБА_10 на утримання малолітньої ОСОБА_7 не вказує на неможливість для відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Посилання апелянта на те, що він сплачує на користь сина ОСОБА_9 аліменти в більшому розмірі, ніж визначено судом також не підтверджено доказами.

Таким чином суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову, врахувавши при цьому навчання повнолітнього ОСОБА_12 на безоплатній основі у відповідному вищому навчальному закладі у м. Хмельницькому та працездатний вік відповідача.

З урахуванням вимог СК України та встановлених судом обставин справи, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд обґрунтовано визначив розмір аліментів та можливість їх сплати відповідачем щомісячно.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 червня 2020 року.

Судді: Р.С.Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко