ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

м. Харків

справа №645/6032/16-ц

провадження №22-ц/818/2410/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про виділ долі житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року у складі судді Іващенка С.О., -

в с т а н о в и в :

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням уточнень ( а.с. 108) просила виділити їй в натурі належну їй долю 27/48 в спільній частковій власності житлового будинку , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,6 кв.м., виділивши їй частину домоволодіння площею 65,69 кв.м., квартира літера А2.1, помешкання 1-7 квартири А1.1., виключити з переліку господарських споруд, які підлягають розподілу господарську споруду гараж М; виділити їй в натурі окрему інвентарну одиницю нерухомого майна (27/48 частки домоволодіння площею 65,59 кв. м.), що складається з приміщень квартири А2.1 - приміщення 2-1 площею 2,9 кв. м., 2-2 площею 8,2 кв. м., 2-3 площею 14,3 кв. м., 2-4 площею 15,4 кв. м. квартири А1.1 приміщення 1-7 площею 26,4 кв. м.; визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 829 кв. м. та господарськими спорудами згідно з її долею 27/48 в домоволодінні; припинити право спільної часткової власності.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року позов задоволено. Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; Виключено з числа надвірних будівель, які підлягають розподілу, надвірну будівлю гараж літ. М. Виділено в натурі частину майна, що є у спільній частковій власності, в окрему одиницю належне ОСОБА_7 майно на праві власності 27/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності, як на самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме:в житловому будинку літ. «А-1»: житлова кімната 1-7, площею 26,4 кв. м.; житлова кімната 2-3, площею 14,3 кв.м; житлова кімната 2-4, площею15,4 кв. м.; літ. «а» кухня, 2-2, площею 8,2 кв. м., загальною площею 64,3 кв.м., вартістю 56977,00 грн. ,що на 0,4 кв.м. більше и на 5187,5 грн. менше від ідеальної частки. По надвірним будівлям і спорудам: літ. «а2» тамбур; літ. «б» прибудова; літ. «б1» тамбур; літ. «Б» літня кухня; літ. «Н» вбиральня; №3 хвіртка; №8 огорожа; №9 огорожа. Проведено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в кв. А1.2 приміщення 1-7, площею 26,4 кв.м., невистачаючої площі у відповідності з її долею в праві власності, ізолювавши від приміщення кв. А1.1, виходячи з долі позивача за рахунок позивача.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту в Додатку № 2 до висновку експерта № 13579/6069 від 28 березня 2019 року, виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 466,3 кв. м. із розташованими на ній господарськими будівлями і спорудами, границя якої між ділянками проходить у такий спосіб:

-На відстані 2,0 м від житлового будинку літ. «А-1» відрізок, довжиною 4,90 м;

-Поворот ліворуч відрізок довжиною 2,0 м;

-По лінії розподілу житлового будинку;

-Від кута прибудови літ. «а1» під кутом 45° відрізок довжиною 1,41 м;

-Паралельно на відстані 1,0 м від прибудови літ «а1» відрізок довжиною 1,6 м;

-Поворот ліворуч відрізок довжиною 2,22 м на відстані 1,0 м від кута сараю літ. «Л»;

-Паралельно на відстані 1,0 м. від сараю літ. «Л» відрізок довжиною 5,77 м.;

-Поворот праворуч відрізок довжиною 6,54 м;

-Поворот до тильної сторони земельної ділянки на відрізки 13,68 м та 7,72 м.

Вирішено питання по розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду встановленим обставинам у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач відмовився уточнювати позовні вимоги з огляду на результати проведеної судової будівельно-технічної експертизи, та прийняв рішення посилаючись на варіанти експертизи. Зазначає, що відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року по справі № 645/6369/14 об`єкт нерухомого майна, що є у співвласності учасників справи, складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою « літ. А-1-1» , загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м. з надвірними будівлями : літня кухні Б, сараїв В, Д, З, Є, ж, І, К вбиральні Г, огорожі № 1-2, змощення 1. У правовстановлюючих документах також зазначена загальна площа житлового будинку 115,4 кв. м., а відповідно до технічного паспорту на спірний будинок, який брався до уваги при проведені експертизи загальна площа складає 116,6 кв.м., а тому не підлягає поділу об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять самочинного збудовані ( реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна без попереднього визнання права власності на ці об`єкти.

Також зазначає, що рішенням суду першої інстанції порушено права відповідачів, оскільки в частині будинку, якою вони фактично користуються саме відповідачами до 2011 року були проведені покращення приміщень 1-1-1-7, сараї літ. Л з льохом літ. О був побудований у 1984 році саме сім`єю відповідачів замість сараю літ Д, побудованому у 1957 році. В матеріалах справи відсутні будь які докази того, що господарська будівля гараж літ. М побудована саме батьками позивача, що є підставою для виключення цієї господарської споруди з числа господарських споруд, які підлягають розподілу. Висновок суду в цій частині спростовується відомостями, які містяться в технічному паспорті на житловий будинок, в якому зазначено, що рік побудови гаража літ М - 1986 рік, то б то коли власником спірного домоволодіння був ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, вказує, що та частина домоволодіння, яка була виділена позивачу не відповідає ідеальній долі позивача у спільній частковій власності. При розгляді справи суд повинен був врахувати той факт, що різні частини домоволодіння знаходяться в різному технічному стані, частина домоволодіння, яка залишилася у власності відповідачів, має більший ступень зносу самої будівлі. Також поза увагою суду залишилось нез`ясованим питання, щодо можливості поділу належного сторонам нерухомого майна на окремі самостійні об`єкти, технічної можливості облаштування окремого входу та вартість даних робіт. Розмір земельної ділянки, яка підлягає розподілу, було визначено за результатами судової будівельно-технічної експертизи, на підставі технічного паспорту, який не може бути взято до уваги, оскільки експерт не є фахівцем - землевпорядником.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що це рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду ухвалено на підставі висновку експерта, який підтверджує можливість реального розподілу спірного домоволодіння, висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи, при проведення експертизи враховано, що відповідачі користуються своїми часткам спільно і складають одну родину, та їм не потрібно визначати порядок користування земельною ділянкою окремо один від одного.

Колегія суддів,заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка, що розташована за цією ж адресою, належить сторонам на праві спільної часткової власності на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року ( а.с. 10).

Відповідно до вищезазначеного рішення за ОСОБА_1 визнано право власності на 7/16 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За ОСОБА_5 визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За ОСОБА_2 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За ОСОБА_4 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За ОСОБА_3 визнано право власності на 7/48 частин житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1, загальною площею 115,4 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 р. роз`яснено, що при приведенні до загального знаменника долі сторін у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ці долі будуть складатися із наступного: ОСОБА_1 - 21/48 частини, ОСОБА_11 - 6/48 частини, ОСОБА_2 - 7/48 частини, ОСОБА_4 - 7/48 частини, ОСОБА_4 - 7/48 частини.

Згідно договору дарування від 09 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730, ОСОБА_11 (Дарувальник) безоплатно передав в дар ОСОБА_1 належних йому 6/48 часток житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А-1-1 ( а.с. 81, 157).

Право спільної часткової власності сторін на житловий будинок з надвірними будівлями зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 32, 74,75, 76, 83, 156, 159).

За вказаним житловим будинком та господарськими будівлями обліковується земельна ділянка.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок , виділення в натурі частину майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників та, що відповідно до висновку експерта № 15379/6069 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 28.03.2019 об`ємно-планувальні рішення житлового будинку не дозволяє з технічної точки зору виділ в натурі у відповідності з розміром долі позивача в домоволодінні , та запропоновано один вищезазначений варіант виділу з відступом від ідеальної частки позивача і об`єднанням часток відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (частина перша статті 368 ЦК України).

Тобто, статус спільної власності двох або більше осіб залежить від визначення чи не визначення часток кожного зі співвласників у праві власності: якщо такі частки визначені - право власності належить співвласникам на праві спільної часткової власності, а якщо частки співвласників у праві власності не визначені - спільна власність є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Верховного суду України від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Згідно з висновком експерта № 15379/6069 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 28.03.2019 року, експертом запропоновано один варіант виділу частини домоволодіння позивача за умови об`єднання відповідачами своїх часток.( а.с. 103 т. 2).

Співвласнику ОСОБА_1 на 27/48 ідеальних часток домоволодіння припадає: в житловому будинку літ. «А-1»: житлова кімната 1-7, площею 26,4 кв. м.; житлова кімната 2-3, площею 14,3 кв.м; житлова кімната 2-4, площею15,4 кв. м.; літ. «а» кухня, 2-2, площею 8,2 кв. м., загальною площею 64,3 кв.м., вартістю 56977,00 грн. , що на 0,4 кв.м. більше и на 5187,5 грн. менше від ідеальної частки. По надвірним будівлям і спорудам: -літ. «а2» тамбур, вартістю 2810,0 грн.; літ. «б» прибудова, вартістю 2664,0 грн.; літ. «б1» тамбур, вартістю 896,0 грн.; літ. «Б» літня кухня, вартістю 5754,0 грн.; літ. «М» гараж, вартістю 9721,0 грн.;літ. «Н» вбиральня, вартістю 1604,0 грн.; №3 хвіртка, вартісю 285,0 грн.; №8 огорожа, вартістю 5709,0 грн.; №9 огорожа, вартістю 6220,0 грн., І частина замощення вартістю 492,5 грн. , всього на суму: 36155,5 грн., що більше на суму 3390,5 грн.

2-му співвласнику, відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на 21/48 ідеальних часток в домоволодінні припадає:в житловому будинку літ. «А-1»: коридор 1-5, площею 9,3 кв.м та житлова кімната 1-6, площею 7,6 кв.м, вартістю 15225,0 грн.; літ. «А1-1»: коридор 1-3, площею 7,7 кв.м, та житлова кімната 1-4, площею 12,2 кв.м, вартістю 22091,0 грн.; літ. «а1»: коридор 1-1, площею 4,9 кв.м та кухня 7,7 кв. м., вартістю 16223,0 грн. Загальна площа приміщень складає 49,4 кв.м., вартістю 53539,0 грн., що на 0,4 кв.м. менше і на 5187,5 грн. більше. По надвірним будівлям і спорудам: літ. «В» сарай, вартістю 682,0 грн.; літ. «Л», сарай, вартістю 10785,0 грн.; літ. «О» льох, вартістю 4261,0 грн.; літ. «Г» вбиральня, вартістю 856,0 грн.; №5 огорожа, вартістю 1057,0 грн.; №6 хвіртка, вартістю 323,0 грн.; №7 ворота, вартістю 3636,0 грн.; літ. «І» частина замощення, вартістю 492,5 грн., всього вартістю 22092,5 грн., що менше на 3390,5 грн.

По запропонованому варіанту виділу І співвласнику позивачу ОСОБА_1 на ідеальну частку 27/48 виділяється приміщень і будівель на суму 93132,5 грн., що складає 55/100 частини та на 1797,0 грн. менше ніж їй положено на її ідеальну частку 27/48 частки домоволодіння , а другому співвласнику ідеальна частка 21/48 - на суму 75631,5 грн., що складає 45/100 частин, що на 1797,0 грн. більше, ніж їм належно на їх ідеальну частку 21/48 ідеальних частин домоволодіння.

Для здійснення запропонованого варіанту виділу частини житлового будинку необхідно виконати відповідні переобладнання:

Також експертом запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття запропонованого експертом варіанту розподілу житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки він є єдиним варіантом, який передбачає незначне відступлення від ідеальних часток співвласників.

Відповідачі є членами однієї родини, фактично займають виділені їм приміщення, тому об`єднання часток відповідачів не порушує їх прав.

Вимог щодо виділення частки кожного із відповідачів ними не заявлялося.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду, що запропонований експертом варіант № 1 (додаток №2) порядку користування земельною ділянкою є найбільш сприйнятливим, оскільки не передбачає встановлення права спільного користування частиною земельної ділянки або встановлення права земельного сервітуту.

Доводи апеляційної скарги, що у правовстановлюючих документах зазначена загальна площа житлового будинку 115,4 кв. м., а відповідно до технічного паспорту на спірний будинок, який брався до уваги при проведені експертизи загальна площа складає 116,6 кв.м., а тому не підлягає поділу об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять самочинного збудовані ( реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна без попереднього визнання права власності на ці об`єкти, а також, що рішенням суду першої інстанції порушено права відповідачів, оскільки в частині будинку, якою вони фактично користуються саме відповідачами до 2011 року були проведені покращення приміщень 1-1-1-7, сараї літ. Л з льохом літ. О був побудований у 1984 році саме сім`єю відповідачів замість сараю літ Д, побудованому у 1957 році є безпідставними.

З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.11.2014 вбачається, що на день обстеження 30.01.2014 на земельній ділянці самочинного будівництва немає,, при поточній інвентаризації за період з 14.06.1978 по 30.01.2014 змінена загальна площа житлового будинку з 115,4 кв.м. на 116,6 кв.м. у зв`язку зі зносом опалювального очагу у прим. 1-5, перебудовою прим. І; 2-2 у 1979 р. у зв`язку з газифікацією житлового будинку (аркуш матеріалів інвентаризаційної справи 102).

Отже, вирішуючи спір по суті вищевказаних позовних вимог суд першої інстанції ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно виключив з числа будівель, які підлягають розподілу, надвірну будівлю гараж літ.М.

Так, звертаючись з цими позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 обґрунтувала їх тим, що надвірна будівля гараж літ. М збудована у 1986 році на її особисті кошти, господарська споруда не входить до складу спадкової маси.

За приписами ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

Сторони не заперечують, що старий гараж літ. «М» був побудований за життя спадкодавців.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що господарська споруда гараж літ. «М» зведено за особисті кошти позивача, не надано таких доказів і на клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи від 19.07.2017 року ( т. 1 а.с. 152).

Суд на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, зазначений гараж літ. М за висновком експерта має бути виділений саме позивачці. Вартість гаражу врахована при визначені вартості часток співвласників.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу та скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року в частині задоволення позовних вимог щодо виключення з числа надвірних будівель, які підлягають розподілу, надвірну будівлю гараж літ. М. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Гараж літ. М виділити у власність ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п. 2.4 ч.1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року скасувати в частині вимог щодо надвірної будівлі гаражу літ. М. та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виключення з числа надвірних будівель, які підлягають розподілу, надвірну будівлю гараж літ. М - відмовити.

Гараж літ. М виділити у власність ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В.Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук