ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 червня 2020 року

м. Харків

справа № 644/8753/18

провадження № 22-ц/818/2996/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Агабалаєвої Яни Валеріївни представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року в складі судді Ізмайлова І.К.,

у с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») та просив визнати недійсними пункти 2.1 7.12 кредитного договору № 0, укладеного 22 лютого 2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, проведення якої доручити Харківському науково дослідному експертно криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України (далі Харківський НДЕКЦ МВС України).

На вирішення експерта просив поставити наступне питання «Чи виконано рукописні підписи у графі «Позичальник: ОСОБА_1 » у Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 22 лютого 2008 року», «Графіку погашення кредиту» та «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту» особисто ОСОБА_1 ?».

Клопотання мотивоване тим, що оскільки він заперечує факт підписання кредитного договору № 0 від 22 лютого 2008 року є об`єктивна необхідність для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському НДЕКЦ МВС України.

На вирішення експерта поставлено питання: «Чи виконано рукописні підписи у графі «Позичальник: ОСОБА_1 » у «Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 22 лютого 2008 року», «Графіку погашення кредиту» (додаток № 1 до договору) та «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (додаток № 2 до договору) особисто ОСОБА_1 ».

Зобов`язано АТ «УкрСиббанк» надати Харківському НДЕКЦ МВС України оригінал кредитного договору № 0, укладений 22 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Ухвала мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідно проведення судової почеркознавчої експертизи.

17 березня 2020 року Агабалаєва Яна Валеріївна представник АТ «УкрСиббанк» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено підстав проведення відповідної експертизи, тому вона не відповідає вимога статті 260 ЦПК України.

Зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року у справі № 644/51-16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку стягнено заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 лютого 2008 року в розмірі 35 164,68 доларів США та 15 147 грн 21 коп. пені. Таким чином, судовими рішеннями у межах цивільної справи № 644/51-16-ц встановлені обставини укладення кредитного договору № 0 від 22 лютого 2008 року; погодження сторонами усіх істотних умов договору; підписання сторонами усіх аркушів договору; обґрунтованість вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отже за нормами статті 82 ЦПК України дані обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі № 644/51-16-ц, що набрали законної сили, не повинні доказуватися при розгляді даної справи.

05 травня 2020 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскільки предметом позову є визнання окремих частин кредитного договору недійсним, а саме з мотивів підроблення банком підписів ОСОБА_1 , вирішити спір без проведення судової почеркознавчої експертизи неможливо.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За правилами частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У пункті 17 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5 роз`яснено, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Оскільки предметом позову є визнання недійсними окремих частин кредитного договору, а підставами, якими обґрунтовується вказаний позов є підроблення банком підписів ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Встановити дійсність чи недійсність підпису позивача на кредитному договорі на підставі інших доказів є неможливим.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено підстав проведення експертизи, тому вона не відповідає вимога статті 260 ЦПК України, не є безумовною підставою для її скасування.

Щодо твердження банку про преюдиційність рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 липня 2016 року у справі № 644/51-16-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 лютого 2008 року судова колегія зазначає таке.

Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (пункт 32), від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 (пункт 154) преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом спору та дослідження в межах справи № 644/51-16-ц було стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 22 лютого 2008 року. Предметом спору у даній справі є визнання недійсними окремих частин кредитного договору.

У цивільній справі № 644/51-16-ц не досліджувалося питання про справжність підпису ОСОБА_1 на кредитному договорі, тому воно повинно бути розглянуте в межах даної справи шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Агабалаєвої Яни Валеріївни представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина