Провадження № 2/325/172/2020
Справа №325/531/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

17.04.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , у якій вона просить становити факт її постійного проживання з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його смерті; визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,50 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, і належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 039706 від 15.12.2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті спадкодавець залишив заповіт, у якому заповів позивачці вказану земельну ділянку. Крім ОСОБА_3 спадкоємцями за законом є також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Проте, коли позивачка звернулась до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Проте, позивачка стверджує, що проживала без реєстрації із заповідачем постійно, на момент його смерті, в АДРЕСА_1 , і тому вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, позивачка вказує, що оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку втрачений, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, і з цих причин вона позбавлена права оформити спадщину у позасудовому порядку.

Ухвалою судді від 27.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 19.05.2020 року, витребувано з Приазовської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 19.05.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 09.06.2020 року.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги з викладених у позові підстав.

Відповідач Богданівська сільська рада, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, 12.05.2020 року надіслала заяву про визнання позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, відзиву на позов не надали.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах.

Як роз`яснено в пунктах 2, 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.10.2014 року.

Позивачка є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.06.1969 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 19.11.1988 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_3 ».

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,50 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, і належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 039706 від 15.12.2003 року.

Згідно із заповітом, складеним 20.05.2013 року, ОСОБА_6 заповів вказану земельну ділянку ОСОБА_3 , а житловий будинок і автомобіль заповів ОСОБА_4 .

Постановою нотаріуса від 22.08.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск нею встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Згідно із довідкою Богданівської сільської ради від 17.10.2019 року, ОСОБА_3 з 01.01.2013 року по момент смерті постійно без реєстрації проживала з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили, що позивачка за рік до смерті батька, почала проживати разом з ним в с. Богданівка, оскільки батько потребував догляду, і проживала разом з ним до його смерті.

Відповідно до витребуваних судом матеріалів спрадкової справи, крім позивачки ніхто зі спадкоємців не звертався до нотаріуса із заявами про оформлення спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні позивачкою був доведений факт її постійного проживання із заповідачем на момент його смерті, а отже підтверджено прийняття нею спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Також, позивачкою підтверджено її право на спадкування земельної ділянки на підставі заповіту і належність померлому спадкового майна, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Водночас, будь-яких доказів або заперечень на спростування доводів позову, відповідачами надано не було.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 89, 259, 264, 265, 268, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його смерті.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,50 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, і належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 039706 від 15.12.2003 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Суддя Є.В. Діденко