Справа № 755/5857/19
Провадження № 2/752/2350/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 травня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

у квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Нова Пошта», в якому просив стягнути з останнього на свою користь 1 370,25 грн. майнової шкоди та 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив про те, що 20.12.2018 року ОСОБА_2 згідно експрес-накладної № 5093 відправив з м. Дніпро до відділення № 142 ТОВ «Нова Пошта», яка знаходиться в м. Києві, тубус оголошеною вартістю 942,00 грн.

Товар відправлений на ім`я ОСОБА_1 за адресою відділення ТОВ «Нова Пошта» м Києві. Після прибуття товару за адресою відділення Нової Пошти № 142 одержувач час огляду тубусу виявив, що він пошкоджений. Так як одержувач відмовився приймати знищений товар, то відправлення було повернуто відправнику, який в свою чергу, відмовився його приймати.

Зазначив, що ним була складена та вручена ТОВ «Нова Пошта» претензія, згідно якої він вимагав повернути вартість відправлення в сумі 942,00 грн., за безготівковий переказ коштів - 86,00 грн., за експрес - комісійну винагороду в сумі 39,00 грн. та за безготівковий переказ коштів - 75,00 грн., а також сплати штраф відповідно до умов надання послуг та публічного договору.

ТОВ «Нова Пошта» листом № 20462 від 26.12.2018 року запропонувало повернути кошти в розмірі 10% від оголошеної вартості в сумі 94,00 грн.

Вважав, що вказаними діями ТОВ «Нова Пошта» йому завдано матеріальної та моральної шкоди, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2019 року матеріали справи направлено до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю (а.с. 13).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.07.2019 року справу направлено до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю (а.с. 20-21).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.07.2019 року позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 17.09.2019 року (а.с. 27-28).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року судовий розгляд справи відкладено на 14.12.2019 року (а.с. 34).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2019 року судовий розгляд справи відкладено на 24.02.2020 року (а.с. 61).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року судовий розгляд справи відкладено на 18.04.2020 року.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України ТОВ «Нова пошта» скористалось своїм правом та направило до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

У відзиві представник ТОВ «Нова пошта» просив відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю. Заначив, що ОСОБА_2 згідно експрес-накладної № 8835 від 14.12.2018 року з відділення № 50 в м. Дніпро було відправлено вантаж до відділення № 142 в м. Київ позивачу. Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 942,00 грн. Повний опис відправлення визначено: Інше: рибальське спорядження; кількість місць - 2 (одне - сумка, друге - тубус); додаткові послуги: грошовий переказ 942,00 грн.

15.12.2018 року позивач отримав вказане відправлення без зауважень, при цьому ним сплачено грошовий переказ та послуги перевезення, загальний розмір яких склав 1 067,00 грн.

В зв`язку з тим, що отриманий товар позивачу не підійшов (про це він зазначає в додатку до позовної заяви), то згідно експрес-накладної № 2036 від 17.12.2018 року сумка та тубус були повернуті до відділення № 50 в м. Дніпро ОСОБА_2 . Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 942,00 грн. Повний опис відправлення визначено: інше: тубус; кількість місць - 2 (одне - сумка, друге - тубус); відправлення під приймання не оглядалося. Вартість перевезення в розмірі 75,00 грн. було сплачено позивачем. Отже, позивач передав вантаж для перевезення в запакованому стані, про що було зазначено в експрес-накладній.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився від отримання відправлення, то воно згідно експрес-накладної № 5093 від 20.12.2018 року з відділення № 50 в м. Дніпро було направлено до відділення № 142 в м. Київ позивачу. Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 942,00 грн. Повний опис відправлення визначено: тубус; кількість місць - 2 (одне - сумка, друге - тубус); відправлення під час приймання не оглядалося.

Жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості і т.д., які б дали змогу безумовно ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив та провідних документів не надав.

При складанні експрес-накладних, відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Нова пошта».

22.12.2018 року вантаж було доставлено за призначенням до відділення № 142 м. Київ, де позивач оглянув його у приміщенні відділення у присутності представника відповідача та вказав на пошкодження.

Щодо огляду вантажу з одержувачем було складено акт приймання-передачі від 22.12.2018 року, згідно якого встановлено наступне: одержувачу прибуло таке відправлення: тубус + сумка; відмова від відправлення; вид упаковки: повітряно-пухирчаста плівка, інша упаковка: тубус; стан зовнішньої упаковки: нова, ціла; стан додаткової упаковки всередині (якщо є): нова, ціла; стан вмісту відправлення: сумка ціла, на тубусі залишився слід від клейкого маркування НП, вже нетоварний вигляд тубусу. Додаткова інформація: у момент пакування тубусу в відділенні № 142 по ЕН № 2036 на тубусі залишився слід від клейкого маркування НП. Товарний вид зіпсовано. Тубус повернули відправнику по ЕН 5093 .

Того ж дня, позивач склав претензію щодо відшкодування оголошеної вартості у розмірі 942,00 грн. у зв`язку з виявленим пошкодженням. Претензію ТОВ «Нова пошта» було розглянуто та запропоновано позивачу компенсацію у 10% від оголошеної вартості - 94,00 грн. та анулювання вартості провізної плати.

Позивач на запропоновані умови не погодився, при тому, що відправлення було пошкоджено частково, тобто, з двох місць частково пошкоджено одне (сумка ціла, а тубус має зіпсований товарний вигляд). Вказане зазначено в акті приймання-передачі. Докази щодо того, хто здійснив пошкодження вантажу відсутні. Позивач не надав доказів відносно того, що пошкодження було здійснено під час організації перевезення, вантаж для повернення за експрес-накладною № 2036 від 17.12.2018 року.

Зважаючи на відмову позивача, вантаж знаходився у відділені до 22.01.2019 року та у зв`язку із з закінченням терміну зберігання, передбаченого п. 1.10., 4.3.15 публічного договору, 22.01.2018 року направлено на склад утилізації за експрес-накладною № 5242 . Щодо одержання вантажу позивач до ТОВ «Нова пошта» не звертався.

Вважаючи право позивача не порушеними, просило у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 40-45).

Відповідь на відзив не надана.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2018 року ОСОБА_2 згідно експрес-накладної № 8835 з відділення № 50 в м. Дніпро було відправлено вантаж до відділення № 142 в м. Київ: тип відправлення: посилка; вага 10 кг (об`ємна); місць: 2; опис: інше: рибальське спорядження; оголошена вартість 942,00 грн.; доставка з післяплатою: грошовий переказ 942,00 грн.; платник: ОСОБА_1 , Київ; додаткова інформація: доставка з післяплатою; доставку сплачує отримувач: 86,00 грн. готівковий розрахунок (а.с. 6).

15.12.2018 року позивач отримав вказане відправлення без зауважень, при цьому ним сплачено грошовий переказ та послуги перевезення, загальний розмір яких склав 1 067,00 грн. (а.с. 5).

Згідно експрес-накладної № 2036 від 17.12.2018 року ОСОБА_1 до відділення № 50 в м. Дніпро ОСОБА_2 було відправлено вантаж: тип відправлення: посилка; вага 5 кг (об`ємна); місць: 2; опис: інше: тубус; оголошена вартість: 942,00 грн.; додаткова інформація: 5 Відправлення під час приймання не оглядалося; доставку сплачує відправник: 75,00 грн., готівковий розрахунок (а.с. 5, 6).

Згідно експрес-накладної № 5093 від 20.12.2018 року з відділення № 50 в м. Дніпро Ольховиком А.А. було направлено до відділення № 142 в м. Київ Золотарьову А.І. вантаж: тип відправлення: посилка; вага 5 кг (обємна); місць: 2 ( ); опис: інше: тубус; оголошена вартість: 942,00 грн.; додаткова інформація: анулювати послуги транспортування за ЕН 5093 . СРМ 5093 ; доставку сплачує отримувач: 76,00 грн., готівковий розрахунок (а.с. 6).

22.12.2018 року сторонами у справі складено акт приймання-передачі від, згідно якого встановлено наступне: одержувачу прибуло таке відправлення: тубус + сумка; відмова від відправлення; вид упаковки: повітряно-пухирчаста плівка, інша упаковка: тубус; стан зовнішньої упаковки: нова, ціла; стан додаткової упаковки всередині (якщо є): нова, ціла; стан вмісту відправлення: сумка ціла, на тубусі залишився слід від клейкого маркування НП, вже нетоварний вигляд тубусу. Додаткова інформація: у момент пакування тубусу в відділенні № 142 по ЕН № 2036 на тубусі залишився слід від клейкого маркування НП. Товарний вид зіпсовано. Тубус повернули відправнику по ЕН 5093 (а.с. 11).

22.12.2018 року позивач склав претензію щодо відшкодування оголошеної вартості у розмірі 942,00 грн. у зв`язку з виявленим пошкодженням. Претензію ТОВ «Нова пошта» було розглянуто та запропоновано позивачу компенсацію у 10% від оголошеної вартості - 94,00 грн. та анулювання вартості провізної плати (а.с. 7-10).

Судом встановлено, що позивач на запропоновані умови не погодився.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Позивач стверджує, що, оскільки з вини перевізника було пошкоджено відправлене ним майно, відповідач повинен відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач вказує, що відправлення ОСОБА_2 під час приймання не оглядалось, тому вини перевізника у пошкодженні вантажу немає.

Суд вважає доводи відповідача безпідставними, порушене право позивача не підлягає захисту, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта».

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника.

Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом.

Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт, яким встановлено цiлiснiсть зовнішньої упаковки.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Вантажовідправником є будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення (абзац п`ятий глави 1 Правил).

Пунктом 5.1 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» встановлено, що відправник запаковує відправлення.

У пункті 7.2.7. Публічного договору зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.

Відповідно до пунктів 7.2.5., 7.2.8. цього договору експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Згідно п.7.2.13 Публічного договору, експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Передавши вантаж для перевезення, відправник погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта».

Погодившись на отримання вантажу шляхом доставки його ТОВ «Нова Пошта» позивач також є учасником правовідносин, на які поширюються умови Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень.

З огляду на умови укладеного між сторонами договору, дані експрес-накладної№ 2036 від 17.12.2018 року, досліджені матеріали справи, вбачається, що відправлення під час приймання не оглядалось.

Під час огляду відправлення ОСОБА_1 після його повернення через відмову ОСОБА_2 від його прийняття, виявлено на лише тубусі слід від клейкого маркування НП, та факт цілісності як зовнішньої, так і внутрішньої упаковки відправлення, що позивач так і не спростував. Отже, вина відповідача у пошкодженні товару відсутня.

Згідно ч. 2 ст. 917 ЦК України відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року по справі № 6-2086цс15 зазначено, що згідно норми ст. 924 ЦК України обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу, лежить саме на перевізнику.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач на підтвердження відсутності його вини у пошкодженні вантажу посилається на те, що докази щодо того, хто здійснив пошкодження вантажу відсутні. Позивач не надав доказів відносно того, що пошкодження було здійснено під час організації перевезення, вантаж для повернення за експрес-накладною № 2036 від 17.12.2018 року, та вказує на те, що, вважаючи на відмову позивача, вантаж знаходився у відділені до 22.01.2019 року та у зв`язку із з закінченням терміну зберігання, передбаченого п. 1.10., 4.3.15 публічного договору, 22.01.2018 року направлено на склад утилізації за експрес-накладною № 5242 . Щодо одержання вантажу позивач до ТОВ «Нова пошта» не звертався.

Оскільки, відповідач довів, що пошкодження відправлення сталося не під час перевезення та поза межами цивільно-правової відповідальності перевізника, він не відповідає за пошкодження прийнятого до перевезення вантажу згідно ст. 924 ЦК України.

Згідно пункту 7.2.2. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

З огляду на вказані норми права, максимальний розмір майнової відповідальності перевізника відповідає оголошеній вартості вантажу.

Отже, позивач не довів і розмір вказаних ним збитків.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

У відповідності з вимогами ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено відшкодування моральної шкоди в зв`язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Матеріали справи не містять доказів того, що укладений між сторонами цивільно-правовий договір (перевезення) містить умови про відшкодування моральної шкоди. Також, відсутні докази в обґрунтування причин її виникнення, оскільки позивачем не вказано в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Таким чином, у позивача у справі не виникло право на відшкодування моральної шкоди, вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко