Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2020 Справа №607/6101/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальну допомогу на її утримання, а тому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Крім цього, у зв`язку із тим, що дитина потребує ортодонтичного лікування зубів, просить суд стягнути додаткові витрати на дочку в сумі 27 500,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечив щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що він від неповнолітньої дитини ОСОБА_5 не відмовлявся, матеріально забезпечувати повинен, бо це його прямий обов`язок як батька дитини. Після розлучення з позивачем за рішенням районного суду сплачував аліменти призначені для матеріального забезпечення доньки. Позивач відмовилася отримувати аліменти через державну виконавчу службу, спілкуватися з дитиною заборонила, вчиняючи неправомірні дії, спрямовані на обмеження його батьківських прав участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини. Є сумнів, що життя їх спільної дитини, ОСОБА_5 , покращиться у середовищі, яке створює їй позивач, перебуваючи уже у шостому шлюбі з липня 2006 року. Дитина неповнолітня, у неї формується світогляд, тому такий приклад для неї вважає неправильним. Відповідач зазначив, що у позовній заяві не повинна міститися надумана інформація, а мають бути викладені обставини, якими відповідач обґрунтовує свої докази, що підтверджують кожну обставину. Аліменти в Україні це частка доходу матері або батька, яка добровільно чи примусово за рішенням суду щомісячно виплачується одним із батьків на користь другого для утримання дітей у грошовій або натуральній формі. У матеріалах цивільної справи відсутні дані про фактично надані стоматологічні послуги, рахунок, на який необхідно сплатити кошти та суму понесених витрат. Це питання не є предметом, розгляду судом даного цивільного провадження. Таким чином, при сплаті відповідачем грошових коштів чи аліментів від усіх видів заробітку не забезпечується їх рівність при виконанні обов`язку щодо утримання та матеріального забезпечення неповнолітньої доньки, тому, що суд не визначив по суті фактичне місця проживання дитини чи з батьком чи з матір`ю. Враховуючи те, що позивач не обґрунтувала причини подачі позову до суду, підійшовши до вирішення даного питання формально порушуючи гарантоване державою право дитини та його батьківські права, не повідомила суд про те, що питання стягнення аліментів було предметом розгляду з постановленням відповідного рішення іншого суду. Беручи до уваги те, що фактично матеріальне забезпечення його доньки можливе лише за наявності рішення суду та відповідного контролю державної виконавчої служби про суми сплати аліментів і це не суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення для подальшого його життя та спільного виховання дитини. Враховуючи те, що він одружений і на утриманні має дружину та неповнолітню дитину, просить розглянути позовну заяву по суті заявлених позовних вимог та у відповідності до вимог законодавства України вирішити питання щодо призначення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 на користь позивача, щомісячно в межах 60 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду. В частині стягнення коштів не понесених витрат - відмовити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та просили розглянути позовну заяву по суті заявлених позовних вимог та у відповідності до вимог законодавства України вирішити питання щодо призначення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 на користь позивача, щомісячно в межах 60 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду. В частині стягнення коштів не понесених витрат - відмовити, посилаючись на мотиви викладенні у відзиві на позов.

Позивач не подала відповідь на відзив.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

29 травня 2006 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 24.07.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 29.

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане 22.03.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 525.

Згідно довідки дочірнього підприємства «Благоустрій 1» від 21.01.2020 р. за № 70, вбачається, що позивач ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають без реєстрації, згідно акту опитування свідків від 21.01.2020 р.: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по утриманню дочки.

Зокрема, судом з`ясовано, що у відповідача наявне нерухоме майно, а саме: земельні ділянки для сільськогосподарського призначення, площами 0,1104 га та 0,0394 га; гараж загальною площею 117,2 кв. м., загальна вартість якого 14 428 грн.; нежитлова будівля, під навіс на тоці, загальна площа 363,3 кв. м., загальна вартість якої становить 51 031 грн.; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 47,1 кв. м. та вартістю 40 202 грн.; 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, загальною площею 61,7 кв. м. Даний факт підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що містяться в матеріалах справи.

У зв`язку із тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надати їй матеріальну допомогу, а тому, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За вказаних обставин, оскільки відповідач є працездатного віку та ним не представлено суду жодних доказів про наявність в нього на утриманні інших дітей, чи непрацездатних дружини, батьків, а також те, що за своїм станом здоров`я він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, визначаючи розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, та вважає, що слід задовольнити частково позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, невичерпний перелік яких наведено у зазначеній статті СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про витрати, яких фактично зазнала сторона, або які є передбачуваними витратами, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, СК України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами, зокрема викликаних її хворобою.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення додаткових витрат та їх розмір, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Згідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 3 500,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 283, 284, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 3 500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 09 червня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко