Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 756/10162/18

провадження № 61-21079св19

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у складі судді Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», наразі - акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки виплати сум.

Позов мотивовано тим, що 17 липня 2017 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи у АТ «Українська залізниця» у зв`язку зі скороченням штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, проте грошових розрахунків товариство з позивачем не провело.

Посилаючись на зазначене, просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову вихідної допомогу у розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 20 978,09 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 18 липня 2017 до дня ухвалення судового рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість щодо належних на дату звільнення сум у розмірі 20 978,09 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 липня 2017 року до 23 травня 2019 року у розмірі 221 543,80 грн із відрахуванням обов`язкових платежів до державного бюджету.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості факту заборгованості з заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги, а тому, посилаючись на положення статей 116, 117 КЗпП України, вважав наявними правові підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ «Українська залізниця» в особі представника за довіреністю адвоката Багнича О. А., подало апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Оболонського районного суду від 23 травня 2019 року залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Оболонського районного суду від 23 травня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що АТ «Українська залізниця» недоліки, вказані в ухвалі Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року про залишення без руху, не усунуло, а тому на підставі положень статті 357 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Українська залізниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року про повернення апеляційної скарги, в якій просило скасувати це судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 756/10162/18 та витребувано її матеріали з Оболонського районного суду м. Києва.

У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у прийнятті апеляційної скарги, чим порушив право особи на доступ до суду.

Висновок суду апеляційної інстанції про пропуск АТ «Українська залізниця» строку на апеляційне оскарження є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки оскаржуване судове рішення надіслано позивачу лише 08 липня 2019 року та отримано товариством 09 липня 2019 року. Таким чином, звертаючись до суду з апеляційною скаргою 24 липня 2019 року, АТ «Українська залізниця» не порушило строків апеляційного оскарження.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду першої інстанції, було розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 24 липня 2019 року ПАТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Оболонського районного суду від 23 травня 2019 року залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме скаржнику необхідно було заначити поважні причини строку на апеляційне оскарження.

06 серпня 2019 року апеляційним судом було направлено копія ухвали від 05 серпня 2019 року АТ «Українська залізниця»(а.с 95).

14 серпня 2019 року АТ «Українська залізниця» отримало копію ухвали апеляційного суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 96).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Оболонського районного суду від 23 травня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі положень статті 357 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм процесуального права, дає підстави для висновку про те, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в установлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом із тим, частина четверта статті 358 ЦПК України визначає, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що у випадку подачі апеляційної скарги з порушенням строків апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, суд виносить ухвалу про залишення без руху. У разі не усунення вказаного недоліку, тобто якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку.

Разом із тим, у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, вважаючи неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, у порушення норм процесуального права відмовив у прийнятті апеляційної скарги АТ «Українська залізниця», посилаючись на положення статті 357 ЦПК України, та вважав апеляційну скаргу неподаною та повернув апелянту.

Щодо вирішення питання про поважність причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції») Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник як такі, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для застосування положень частини четвертої статті 358 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суду необхідно надати належну оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження, з`ясувати, чи є ці причини такими, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, коли особа отримала відповідне оскаржуване рішення суду, тобто ознайомилася з його змістом.

24 липня 2019 року АТ «Українська залізниця» звернулося із апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду від 23 травня 2019 року, з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі представник відповідача АТ «Українська залізниця» як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження посилався на те, що копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 31 травня 2019 року), отримало лише 11 липня 2019 року, на підтвердження чого, надало копію конверту суду першої інстанції із штрих - кодом.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, апеляційний суд вважав неповажними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, вказані АТ «Українська залізниця» у апеляційній скарзі.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком з огляду на те, що апеляційним судом не перевірено доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідача не був присутнім у судовому засіданні у суді першої інстанції, а копію оскаржуваного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року, повний текст якого виготовлено 31 травня 2019 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 червня 2019 року, товариство отримало, засобами поштового зв`язку, лише 11 липня 2019 року виходячи з наступного.

Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року представником АТ «Українська залізниця» отримано 11 липня 2019 року (а.с.90), апеляційну скаргу подало 24 липня 2019 року (а.с.88), в строк передбачений статтею 354 ЦПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що апеляційний суд не з`ясував, чи свідчать причини, вказані заявником, про існування об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою у передбачені законом строки, не надав належної правової оцінки та обґрунтування доказам на підтвердження пропуску процесуального строку, а тому, відмовивши у прийнятті апеляційної скарги без належних правових підстав, порушив право відповідача на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

За умови обмеження реалізації права АТ «Українська залізниця» на апеляційне оскарження судового рішення, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Під час продовження розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене вище, повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження із викладенням обґрунтованих мотивів відкриття провадження у справі чи, встановивши неповажність причин пропуску процесуального строку на оскарження, відмови у відкритті провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційніскарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик