ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

м.Суми

Справа №585/223/20

Номер провадження 22-ц/816/1065/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної Людмили Іванівнина ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2020року в складі судді Євтюшенкової В.І., постановленої у м. Ромни,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної Людмили Іванівни.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває виконавчий лист, виданий 17 травня 2019 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначила стягувач, 29 листопада 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження нею були виявлені неточності та розбіжності у матеріалах виконавчого провадження. Зокрема, як вона з`ясувала, у жовтні 2019 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли аліменти з місця роботи боржника у розмірі 25441 грн 39 коп., проте на її розрахунковий рахунок аліменти за цей період надійшли у меншому розмірі, ніж були перераховані, а саме: у розмірі 21180 грн. На її усні зауваження державний виконавець Молошна Л.І. пояснень не надала.

У порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» вона звернулась до начальника Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця при нарахуванні розміру аліментів та повернення недоплачених коштів у розмірі 4261 грн 39 коп., за наслідками розгляду якої отримала постанову від 24 грудня 2019 року про відмову у задоволенні її скарги з посиланням на те, що при перевірці виконавчого провадження не було виявлено порушення норм Закону України «Про виконавче провадження». Натомість, як зазначено у постанові в.о. начальника відділу ДВС від 24 грудня 2019 року, при надходженні коштів, відрахованих з місця роботи ОСОБА_2 , було встановлено порушення з боку бухгалтера підприємства щодо нарахування розміру аліментів, оскільки сума відрахованих коштів, яка надійшла на депозитний рахунок відділу ДВС становить більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Не погодившись з такими висновками та правовою позицією керівника Прилуцького міськрайонного відділу ДВС, стягувачка звернулась до суду зі скаргою та просила суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної ОСОБА_4 щодо нарахування аліментів згідно розпорядження від 09 жовтня 2019 року за № 37792915 та платіжного доручення від 11 жовтня 2019 року за № 10977;

- зобов`язати державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошну ОСОБА_5 Іванівну усунути порушення при нарахуванні аліментів згідно розпорядження від 09 жовтня 2019 року за № 37792915 і платіжного доручення від 11 жовтня 2019 року за № 10977 та повернути недоплачені кошти у сумі 4261 грн 39 коп.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2020року скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Зобов`язано державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошну Людмилу Іванівну усунути порушення при обрахуванні та нарахуванні аліментів згідно розпорядження від 09 жовтня 2019 року за № 37792915 та платіжного доручення від 11 жовтня 2019 року за № 10977, повернувши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоплачені грошові кошти (аліменти) у розмірі 4261 грн 39 коп.

Вказану ухвалу суду суб`єкт оскарження старший державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошна Л.І. оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі державний виконавець, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що при надходженні 07 жовтня 2019 року на депозитний рахунок відділу ДВС коштів, відрахованих з місця роботи боржника ОСОБА_2 , було встановлено порушення з боку бухгалтера підприємства, так як сума відрахованих коштів становила більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що суперечить статті 183 Сімейного кодексу України. Встановивши вказані обставини, державний виконавець на підставі платіжного доручення від 15 жовтня 2019 року за № 11073 повернув за місцем роботи боржника кошти у сумі 4261 грн 39 коп., як надлишково сплачені.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_7 , посилаючись на дотримання судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Як зауважила стягувач, державним виконавцем не було враховано обставини того, що положення ч. 5 ст. 183 СК України застосовуються виключно у випадку видачі суддею судового наказу про стягнення аліментів. Однак, на виконання до відділу ДВС нею, як стягувачем, було подано виконавчий лист, а не судовий наказ і у даному виконавчому листі не вказано, що аліменти необхідно стягувати у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Від боржника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року змінено розмір аліментів, які утримувались з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2013 року на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-25).

На виконання вказаного рішення суду 21 лютого 2019 року Роменським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист (а.с. 26-27).

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми).

Постановою головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 23 травня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у НГВУ «Чернігівнафтогаз» та зобов`язано підприємство здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а у разі якщо такий строк не встановлено до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення (а.с. 84-85).

Відповідно до розпорядження державного виконавця від 09 жовтня 2019 року за № 37792915, затвердженого 09 жовтня 2019 року начальником відділу державної виконавчої служби, грошові кошти в сумі 25441 грн 39 коп., що надійшли 07 жовтня 2019 року на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 585/946/13-ц, виданого 16 квітня 2013 року, перераховані на користь ОСОБА_7 тільки в розмірі 21180 грн (а.с. 12).

З платіжного доручення від 11 жовтня 2019 року за № 10977 вбачається, що Прилуцьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Чернігівській області було перераховано на користь ОСОБА_7 аліменти у розмірі 21180 грн (а.с. 13).

При цьому, решта коштів у сумі 4261 грн 39 коп. були повернуті Прилуцьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Чернігівській області до НГВУ «Чернігівнафтогаз» за місцем роботи боржника ОСОБА_2 , як надлишково утримані (а.с. 88).

09 грудня 2019 року стягувач ОСОБА_7 звернулась до начальника Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Молошної Л.І. щодо неправомірності обрахування та нарахування аліментів згідно розпорядження від 09 жовтня 2019 року за № 37792915 та платіжного доручення від 11 жовтня 2019 року за № 10977 (а.с. 29-31).

Постановою в.о. начальника Прилуцького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 24 грудня 2019 року їй відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа № 585/946/13-ц з посиланням на те, що при перевірці виконавчого провадження щодо наявності виявлених розбіжностей у сумах перерахованих коштів за жовтень 2019 року не виявлено порушення норм Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, як зазначено в постанові, при надходженні коштів, відрахованих з місця роботи ОСОБА_2 , встановлено порушення з боку бухгалтера підприємства щодо нарахування розміру аліментів, а саме: сума відрахованих коштів, яка надійшла на депозитний рахунок відділу 07 жовтня 2019 року становить більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що не відповідає вимогам частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України (а.с. 33).

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області змінив назву на Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 34-40).

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції, установивши обставини того, що рішенням суду, яким змінено розмір стягуваних на користь стягувачки аліментів, не визначено стягнення аліментів у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, дійшов висновку про обґрунтованість скарги, тому зобов`язав державного виконавця усунути порушення вимог закону при нарахуванні аліментів та повернути стягувачці недоплачену суму аліментів у розмірі 4261 грн 39 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону визначено засади виконавчого провадження, зокрема, обов`язковість виконання рішень.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 71 цього ж Закону передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як передбачено частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість вимог скарги ОСОБА_7 щодо неправомірності дій державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної Л.І. при нарахуванні та перерахунку на користь стягувачки розміру аліментів, які стягуються з боржника ОСОБА_2 на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року, так як вказаним судовим рішенням визначено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, вказаним судовим рішенням не визначено максимального розміру аліментів, який може бути стягнутий з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина.

Таким чином, повернувши за місцем роботи боржника аліменти у сумі 4261 грн 39 коп., як надлишково сплачені, державний виконавець, тим самим, порушив вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та ст.ст. 2, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконувати рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На думку колегії суддів, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про встановлені державним виконавцем порушення з боку бухгалтера підприємства при нарахуванні розміру стягуваних з боржника аліментів з посиланням на те, що сума відрахованих коштів становила більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, так як положення частини 5 статті 183 СК України щодо максимального розміру аліментів на одну дитину застосуються лише у випадку виконання виконавчого документа про стягнення аліментів на підставі судового наказу. Разом з тим, матеріалами справи доведено, що на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавчий лист з примусового виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2019 року, тобто, справа була розглянута судом в порядку позовного, а не наказного провадження і за наслідками розгляду вказаної цивільної справи було ухвалено рішення суду, а не судовий наказ.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Оскільки у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування суб`єкту оскарження судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної Людмили Іванівнизалишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2020року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко