Справа № 570/5336/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Шах Н .І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: служба в справах дітей Рівненської районної державної адміністрації, Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей

встановив :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи: служба в справах дітей Рівненської районної державної адміністрації, Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що з 14.04.2006 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 17.01.2019.

Зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_5 у них народилося четверо малолітніх дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати за обопільною згодою разом з ним.

Вказує, що після розірвання шлюбу він добровільно надавав ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей і приймав участь у їх вихованні.

Зазначає, що на даний час діти навчаються у Клеванській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат №1 І-ІІІ ст., у зв`язку з чим ОСОБА_4 запропонував відповідачу передати їх спільних дітей на його утримання та виховання, на що відповідач погодилась.

Також позивач вказує, що він має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей, за місцем проживання дітям створені всі належні умови для їхнього життя та розвитку. Його колишня дружина ніде не працює та постійно проходить курси лікування у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня».

Тому, станом на сьогоднішній день діти періодично проживають за його місцем проживання в АДРЕСА_1 , а періодично - у Клеванській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат №1 І-ІІІ ст.

Враховуючи вищенаведене, просить визначити місце проживання малолітніх дітей - дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ним, як батьком.

Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, встановив наступне.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, становлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась.

03.03.2020 на адресу суду надійшла заява від відповідача про визнання позову. Одночасно, відповідач просить здійснювати розгляд справи в її відсутності.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Пояснила, що з 14.04.2006 сторони у справі перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 17.01.2019.

Від шлюбу у сторін народилося четверо малолітніх дітей: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати за згодою сторін разом з відповідачем ОСОБА_5 .

Вказує, що на даний час діти з відповідачем не проживають та навчаються у Клеванській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат №1 І-ІІІ ст., у зв`язку з чим ОСОБА_4 запропонував відповідачу передати їх спільних дітей на його утримання та виховання, на що відповідач погодилась.

Зазначає, що ОСОБА_5 не має у власності житла, не має постійного місця роботи та доходів за які могла би утримувати себе і дітей, що є визначальним. Окрім того, відповідач постійно проходить курси лікування у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня», що негативно впливає на емоційний стан дітей.

Вважає, що малолітні діти мають проживати з позивачем, в с.Зоря Рівненського району, де в нього наявне житло та створено всі необхідні умови для проживання дітей. Вказує, що позивач має самостійний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно.

Зазначила, що ОСОБА_4 не чинить відповідачу перешкод в спілкуванні з дітьми. Вказує, що позивач має змогу забезпечити дітям належні умови для проживання та навчання та просить визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком в с.Зоря Рівненського району.

Пояснила, що необхідність звернення до суду для вирішення цього спору пов`язана з мінливістю позиції відповідача з приводу проживання дітей з нею чи з позивачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області в судовому засіданні пояснила, що на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації розглядалось клопотання ОСОБА_4 жителя с.Зоря Рівненського району, щодо визначення місця проживання разом з ним його малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шляхом опитування батьків, було встановлено, що діти проживають з батьком ОСОБА_4 та перебувають на повному його утриманні. Мати дітей, ОСОБА_5 , не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком, так як це сприятиме якнайкращим інтересам дітей. Також під час бесіди з мамою було встановлено, що вона проживає в житлі яке винаймає, тому створити умови для проживання, навчання дітей вона не взмозі.

Батько дітей, при визначенні місця проживання дітей зауважив, що ніяким чином не перешкоджатиме мамі спілкуватися з дітьми та брати участь в їх вихованні.

На підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, беручи до уваги ставлення батьків до виконанння своїх батьківських обов"язків, пояснення та побажання мами, комісією з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було прийнято рішення про визначення доцільним проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зі своїм батьком ОСОБА_4 , жителем с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.171 СК України визначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Частиною першою статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статі 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, чітко закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення права дитини приділити належну увагу думкам висловленим дитиною. Так, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння судовий орган упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

У зв"язку з проведенням на території України, зокрема і в Рівненському районі, протиепідемічних заходів спрямованих на запобігання поширенню гострої распіраторної хвороби COVID-19, з метою надання можливості дітям висловити свою думку по суті спору, органом опіки та піклування було здійснено опитування дітей та надано їх заяви.

Поінформувавши дітей про спір який існує, вислухавши їх думку з приводу того з ким діти бажають проживати, служба у справах дітей у повному обсязі виконала свої обов`язки, а також діяла відповідно до норм Європейської конвенції про здійснення прав дитини (ст.ст.3, 12) та під час опитування дітей органом опіки та піклування було встановлено, що діти сторін висловили своє бажання проживати зі своїм батьком в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, що вони відобразили у відповідних заявах.

З досліджений в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

З 14.04.2006 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.01.2019, по цивільній справі №570/4601/18 було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що був зареєстрований 14.04.2006 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №13.

Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до повторного свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.2017 року, повторного свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданого 28.04.2017 року, повторного свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 , виданого 28.04.2017 року, та повторного свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 , виданого 28.04.2017 вбачається, що ОСОБА_4 є їхнім батьком, а ОСОБА_5 - матір`ю.

Протягом останнього часу сторони проживають окремо, зокрема ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми в АДРЕСА_1 , про що свідчать довідка Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №1309/02-19 та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1385/02-12/19 від 27.09.2019.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1385/02-12/19 від 27.09.2019 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 створені хороші умови проживання.

Також в ході обстеження умов проживання було встановлено, що матір дітей не виконує свої батьківські обов"язки належним чином, проживає окремо, участі у вихованні дітей не приймає.

Згідно характеристик КЗ «Клеванська спеціальна школа №1 І-ІІІ ст.» встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 навчаються у вказаному закладі освіти. Про дітей піклується бабуся ОСОБА_12 , забирає до себе на вихідні та канікулярні дні, надає фінансову підтримку.

Згідно характеристики Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №1309/02-12/19 від 18.09.2019 вбачається, що ОСОБА_4 за час проживання на території Зорянської сільської ради зарекомендував себе позитивно. Скарг від жителів сільської ради щодо нього не поступало. Свої батьківські обов`язки виконує належним чином.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей №3584/06/01-57/19 від 08.11.2019 вбачається, що перевіркою було встановлено, що батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На даний момент батьки дітей разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Діти проживають з батьком в АДРЕСА_1 та перебувають на його повному утриманні.

Шляхом опитування батьків було встановлено, що мати дітей, ОСОБА_5 , не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком, так як це сприятиме якнайкращим інтересам дітей. Також під час бесіди з мамою було встановлено, що вона проживає в житлі яке винаймає, тому створити умови для проживання, навчання дітей вона не взмозі.

Батько дітей, при визначенні місця проживання дітей зауважив, що ніяким чином не першкоджатиме мамі спілкуватися з дітьми та брати участь в їх вихованні.

На підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, беручи до уваги ставлення батьків до виконанння своїх батьківських обов"язків, пояснення та побажання мами, комісією з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було прийнято рішення про визначення доцільним проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зі своїм батьком ОСОБА_4 , жителем с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст.161 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

В судовому засіданні встановлено, що мати та батько малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають окремо.

При цьому малолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на даний час проживають разом з батьком в с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей вбачається, що з врахуванням інтересів дітей, органом опіки та піклування вважається за доцільне проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з їхнім батьком ОСОБА_4 , жителем с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Даних, які свідчили б про недостатню обґрунтованість висновку органу опіки та піклування та/або його суперечливість інтересам дітей матеріали справи не місять, а тому суд приймає його як належний доказ.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно до вимог ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Одночасно суд враховує, що умови проживання і розмір заробітку у даному випадку не є визначальними при вирішенні спору щодо місця проживання дітей колишнього подружжя.

При цьому, суд керується п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю, виходить з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей та враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, при цьому зауваживши, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 постійно піклується про дітей, бере участь у їх навчанні, духовному та фізичному розвитку, на час розгляду справи малолітні діти сторін надають більшої прихильності батькові, у ОСОБА_4 наявне упоряджене житлове приміщення, створено умови для належного виховання, навчання та розвитку дітей.

Враховуючи проведені обстеження житлових умов кожного із дітей, пояснень батьків з приводу місця проживання дітей та побажань самих дітей, а також із врахуванням тієї обставини, що протягом тривалого часу місце проживання дітей сторін з батьком визначилось, суд не вважає доцільним його змінювати.

При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов"язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей.

Також суд зазначає, що у випадку зміни життєвих обставин у сім`ях сторін, зміни побажань дітей у визначенні їх місця проживання, таке може бути переглянуто органом опіки і піклування, судом чи за погодженням самими батьками.

Як передбачено ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідач в поданій на адресу суду заяві позов визнала.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних відповідачем обставин та добровільність їх визнання.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Разом з тим, перевіривши надані докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд, незважаючи на принцип 6 Декларації прав дитини, яким передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, при прийнятті рішення надає перевагу частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та керується цією нормою, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази з урахуванням думки дітей та висновку органу опіки та піклування вказують на те, що проживання малолітніх дітей сторін з батьком найкраще забезпечить інтереси дітей.

Так, у статтях 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Крім того, суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Слід зазначити, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховує суд, розглядаючи дану справу.

Одночасно суд враховує, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання дітей сторін разом з батьком, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.141, 157, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 76, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив :

позов ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 195, ), служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 195, ) про визначення місця проживання неповнолітніх дітей задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_4 за адресою проживання батька ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.06.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.