ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 766/4356/18 Головуючий в 1 інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/892/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Литвиненка В.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження без виклику сторін в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Волкової Людмили Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та, із врахуванням зміни розміру позовних вимог, просила стягнути на свою користь із відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3500 грн щомісяця.

В обґрунтуваннях заявлених вимог позивач послалась на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем із 17.06.2006р.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем та перебуває на її утиманні, однак відповідач ухиляється від її утримання та матеріальну допомогу не надає.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020р. позовні вимоги задоволено частково. Постановлено: стягнути із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 грн із індексацією відповідно до закону щомісяця, починаючи із 19.03.2018р. і до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 704,80 грн. У задотволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню на підставі ст. 430 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідач на час розгляду справи є працездатний, має мінливий і нерегулярний дохід, здійснює регулярно виїзди за кордон, що свідчить про матеріальну спроможність слачувати аліменти у розмірі 1500 грн щомісяця.

В апеляційній скарзі адвокат Волкова Людмила Григорівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, оскільки суд не врахував, що відповідач у період часу із 2016р. по серпень 2019р. здійснив численні виїзди за кордон, у тому числі і на особистому транспорті. Також суд наділений процесуальним правом збирати докази для захисту інтересів дітей за власною ініціативою, не встановив місмця роботи відповідача та його заробітку, який отримується за кордоном.

Просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимотрг повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу , поданому ОСОБА_4 , яка діє за дорученням ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги заперечує та зазначає, що позивачем не обґрунтований розмір стягнення у 3500 грн. Також зазначає, що ОСОБА_2 іншого доходу, ніж тимчасової роботи за кордоном не має. На його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які потребуть матеріальної допомоги, письмові доказі надані суду першої інстанції.

У відповіді на відзив, адвокат Волкова Людмила Григорівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що суд першої інстанції врахував доводи відповідача та його представника, а також врахував факт придбання відповідачем автомобіля у грудні 2016р., що свідчить про наявність прихованого доходу. Вказана обставина підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2006р. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння у платника аліментів майна чи майнових прав, у тому числі та нерухомого майна, грошових коштів, корпоративних прав, інші обставини, що м ають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмірі аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня до липня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня по листопад 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн.

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 , який проживає окремо, має мінливий дохід та доказів щодо надання матеріальної допомоги на утимання дитини не надав.

За офіційними відомостями Державної пикордонної служби України від 20.11.2019р. у період часу із жовтня 2015р. по серпень 2019р. ОСОБА_2 здійснював неодноразовий перетин кордону України .

Відповідач та його представник під час розгляду справи не заперечували того факту, що виїзд за межі України пов`язаний із тимчасовим працевлаштуванням поза межами держави на строк, що не перевищує 180 днів на рік. Також визнали, що відповілач не має постійного доходу, та не заперечували, що аліменти підлягають визначенню у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір стягнення послався на матеріальну спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти 1500 грн на місяць , однак залишив поза увагою ту обставину, що відповідачем не надані докази щодо понесених ним витрат на утримання непрацездатних за віком батьків.

Сам лише факт досягнення батьками пенсійного віку не є безумовною підставою для висновку про їх утримання відповідачем.

Обґрунтовуючи суму стягнення 3500 грн щомісяця, позивач посилалась на те, що відповідач працює за межами країни, розмір своїх доходів приховує, придбав автомобіль. Для забезпечення повноцінного і гармонійного розвитку дитини та перебування у дошкільному дитячому закладі нобхідно нести витрати 2000 грн., тоді як щомісячний дохід позивача становить лише 3655,85 грн на місяць. ( а.с.25,26).

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів отримуваного ним фактичного доходу, а тому, із врахуванням придбання відповідачем транспортного засобу, слід дійти висновку, що розмір аліментів 1500 грн на утримання дитини, визначений судом перешої інстанції, не є достатнім для гармонійного розвитку дитини та суперечить ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої, суд при визначення розмірну аліментів враховує доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на пидбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особми, якщо платником аліментів не доведено джерело походчення коштів.

За викладених обставин, витрати на утримання дитини покладаються здебільшого на позивача. Така непропорційність у здійсненні батьківських обов`язків по утриманню дитини суперечить вимогам ст. 141 СК України.

Враховуючи викладене, рішення суду належить змінити у частині та збільшити суму стягнення із 1500 грн до мінімально рекомендованого розміру 2218 грн. щомісяця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 182 СК України, ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Волкової Людмили Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовльнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року змінити в частині визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та збільшити суму стягнення із 1500 грн до мінімально рекомендованого розміру 2218 грн щомісяця.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і за наявності підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 11.06.2020 рік.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В. Кутурланова

________________ В.В.Майданік