Постанова

Іменем України

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 761/42433/17-ц

провадження № 61-45789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову апеляційного суду м. Києва в складі суддів: Немировської О. В., Чобіток А. О., Соколової В. В., від 10 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 07 листопада 2017 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, ФГВФО) було поширено недостовірну інформацію про позивача шляхом розміщення на власному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1/, тобто у вільному доступні, публікації під назвою «Активи з «ТЕРРА БАНКУ» виводились через «схемне» кредитування, придбання «сміттєвих» цінних паперів та коррахунки у MEINL BANK» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, де зазначено, що: - «Активи ПАТ «ТЕРРА Банк», напередодні запровадження тимчасової адміністрації, були виведені через «схемне» кредитування юридичних осіб, які пов`язані з власниками банку ( ОСОБА_1 ), придбання «сміттєвих» цінних паперів (під час діяльності БАНКУ, коли власником був ОСОБА_1 ) та через операції з Meinl Bank Aktiengesellschaft (Австрія).»;

«На кореспондентському рахунку ПАТ «ТЕРРА БАНК» в Meinl Bank на день введення тимчасової адміністрації було розміщено 40,0 млн. дол. США. Ці кошти з процентами (загалом 40,4 млн. дол. США) на початку вересня 2014 року були списані австрійським банком в рахунок виконання зобов`язань та погашення боргу компанії-нерезидента, пов`язаної з колишніми власниками банку. На сьогодні, за фактом протиправного заволодіння коштами колишніми власниками, за заявою уповноваженої особи Фонду, правоохоронні органи здійснюють кримінальне провадження.»;

- «Найбільшу різницю між оціночною та балансовою вартістю має портфель корпоративних позичальників банку. При тому, що «на папері» його вартість зафіксована на рівні 2 602,9 млн. грн, його незалежна оцінка виявилась у понад 26 разів меншою - 96,7 млн. грн. Справа в тому, що майже 97 % від загального кредитного портфелю юросіб - кредити надані компаніям, які пов`язані з власниками банку. Вони були створені без мети здійснення господарської діяльності та використовувались для отримання кредитів без наміру їх повернення.»;

- «Сума заборгованості за ними становить на дату затвердження ліквідаційної маси 2 532,9 млн. грн, зокрема: група компаній ОСОБА_1 заборгувала 1 166,4 млн. грн; група компаній ОСОБА_3 - 1 366,5 млн. грн. Оціночна вартість цих кредитів 83,7 млн. грн, що становить лише 3,3 % від їх балансової вартості, а саме: група компаній ОСОБА_1 - 64,4 млн. грн; група компаній ОСОБА_3 - 19,2 млн. грн. 3 моменту визнання банку неплатоспроможним, вказані позичальники не обслуговують свої договори. Будь-якого майна, на яке банк міг би звернути стягнення та погасити кредитну заборгованість у таких підприємств немає, а в заставу за ними надано неліквідне забезпечення, або сума застави мізерно мала і зовсім не покриває суму заборгованості (тобто, кредити практично бланкові).»;

- «На сьогодні проводиться досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактами розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» за участю власників банку ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) та пов`язаних з банком осіб, що призвело до його неплатоспроможності та подальшої ліквідації.».

Вказує, що згідно довідки Центру компетенції УЦПНА №175/2017-ДР-ЦК від 15 листопада 2017 року, власником веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_1/ є реєстрант доменного імені fg.gov.ua - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначає, що доступ до веб-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1/ є вільним в мережі Інтернет, виходячи із загального поняття засобів масової інформації, оскільки йому притаманні відповідні якості такого засобу - звернення до масової аудиторії, доступність багатьом людям, корпоративний зміст виробництва і розповсюдження інформації. Поширення даної інформації відповідачем відносно позивача не залишилась непоміченою. Інші засоби масової інформації розповсюдили дану новину, з посиланням на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач стверджує, що йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не вручалося, він не являється підозрюваним у вчиненні будь-якого злочину, та він не обіймав протягом 2011-2014 років в ПАТ «ТЕРРА БАНК», посад пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, які б надавали йому право самостійно приймати рішення, а відтак, він не міг вчинити кримінальні правопорушення про які зазначено у тексті публікації.

Вважає, що інформація, розміщена 07 листопада 2017 року в тексті публікації під назвою «Активи з «ТЕРРА БАНКУ» виводились через «схемне» кредитування, придбання «сміттєвих» цінних паперів та коррахунки у MEINL BANK» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, не відповідає дійсності та є такою, що порочить честь та гідність позивача, та завдала шкоди його діловій репутації, як бізнесмена.

Позивач просить суд, визнати інформацію, поширену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет на сайті : ІНФОРМАЦІЯ_1/ під назвою: «Активи з «ТЕРРА БАНКУ» виводились через «схемне» кредитування, придбання «сміттєвих» цінних паперів та коррахунки у MEINL BANK», в якій зазначають відомості про те, що: «Активи ПАТ «ТЕРРА Банк», напередодні запровадження тимчасової адміністрації, були виведені через «схемне» кредитування юридичних осіб, які пов`язані з власниками банку ( ОСОБА_1 ), придбання «сміттєвих» цінних паперів (під час діяльності БАНКУ, коли власником був ОСОБА_1 ) та через операції з Meinl Bank Aktiengesellschaft (Австрія).»; «На кореспондентському рахунку ПАТ «ТЕРРА БАНК» в Meinl Bank на день введення тимчасової адміністрації було розміщено 40,0 млн. дол. США. Ці кошти з процентами (загалом 40,4 млн. дол. США) на початку вересня 2014 року були списані австрійським банком в рахунок виконання зобов`язань та погашення боргу компанії-нерезидента, пов`язаної з колишніми власниками банку. На сьогодні, за фактом протиправного заволодіння коштами колишніми власниками, за заявою уповноваженої особи Фонду, правоохоронні органи здійснюють кримінальне провадження.»; «Найбільшу різницю між оціночною та балансовою вартістю має портфель корпоративних позичальників банку. При тому, що «на папері» його вартість зафіксована на рівні 2 602,9 млн. грн, його незалежна оцінка виявилась у понад 26 разів меншою - 96,7 млн. грн. Справа в тому, що майже 97% від загального кредитного портфелю юросіб - кредити надані компаніям, які пов`язані з власниками банку. Вони були створені без мети здійснення господарської діяльності та використовувались для отримання кредитів без наміру їх повернення.»; «Сума заборгованості за ними становить на дату затвердження ліквідаційної маси 2 532,9 млн. грн, зокрема: група компаній ОСОБА_1 заборгувала 1 166,4 млн. грн.; група компаній ОСОБА_3 - 1 366,5 млн. грн. Оціночна вартість цих кредитів 83,7 млн. грн., що становить лише 3,3 % від їх балансової вартості, а саме: група компаній ОСОБА_1 - 64,4 млн. грн.; група компаній ОСОБА_3 - 19,2 млн. грн. 3 моменту визнання банку неплатоспроможним, вказані позичальники не обслуговують свої договори. Будь-якого майна, на яке банк міг би звернути стягнення та погасити кредитну заборгованість у таких підприємств немає, а в заставу за ними надано неліквідне забезпечення, або сума застави мізерно мала і зовсім не покриває суму заборгованості (тобто, кредити практично бланкові).»; «На сьогодні проводиться досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактами розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» за участю власників банку ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) та пов`язаних з банком осіб, що призвело до його неплатоспроможності та подальшої ліквідації.»; зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 у спосіб, ідентичний способу її поширення, для чого не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом опублікувати в мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1/ під заголовком « Спростування », тим же шрифтом, на тому ж місті шпальти, де міститься стаття, вступну та резолютивну частини рішення; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 грн; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва в складі судді Макаренко І. О. від 15 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію поширену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет на сайті : ІНФОРМАЦІЯ_1/ під назвою: «Активи з «ТЕРРА БАНКУ» виводились через «схемне» кредитування, придбання «сміттєвих» цінних паперів та коррахунки у MEINL BANK», в якій зазначають відомості про те, що: - «Активи ПАТ «ТЕРРА Банк», напередодні запровадження тимчасової адміністрації, були виведені через «схемне» кредитування юридичних осіб, які пов`язані з власниками банку ( ОСОБА_1 ), придбання «сміттєвих» цінних паперів (під час діяльності БАНКУ, коли власником був ОСОБА_1 ) та через операції з Meinl Bank Aktiengesellschaft (Австрія).»; - «На кореспондентському рахунку ПАТ «ТЕРРА БАНК» в Meinl Bank на день введення тимчасової адміністрації було розміщено 40,0 млн. дол. США. Ці кошти з процентами (загалом 40,4 млн. дол. США) на початку вересня 2014 року були списані австрійським банком в рахунок виконання зобов`язань та погашення боргу компанії-нерезидента, пов`язаної з колишніми власниками банку. На сьогодні, за фактом протиправного заволодіння коштами колишніми власниками, за заявою уповноваженої особи Фонду, правоохоронні органи здійснюють кримінальне провадження.»; - «Найбільшу різницю між оціночною та балансовою вартістю має портфель корпоративних позичальників банку. При тому, що «на папері» його вартість зафіксована на рівні 2 602,9 млн. грн, його незалежна оцінка виявилась у понад 26 разів меншою - 96,7 млн. грн. Справа в тому, що майже 97 % від загального кредитного портфелю юросіб - кредити надані компаніям, які пов`язані з власниками банку. Вони були створені без мети здійснення господарської діяльності та використовувались для отримання кредитів без наміру їх повернення.»; - «Сума заборгованості за ними становить на дату затвердження ліквідаційної маси 2 532,9 млн. грн, зокрема: група компаній ОСОБА_1 заборгувала 1 166,4 млн. грн; група компаній ОСОБА_3 - 1 366,5 млн. грн. Оціночна вартість цих кредитів 83,7 млн. грн, що становить лише 3,3 % від їх балансової вартості, а саме: група компаній ОСОБА_1 - 64,4 млн. грн; група компаній ОСОБА_3 - 19,2 млн. грн. 3 моменту визнання банку неплатоспроможним, вказані позичальники не обслуговують свої договори. Будь-якого майна, на яке банк міг би звернути стягнення та погасити кредитну заборгованість у таких підприємств немає, а в заставу за ними надано неліквідне забезпечення, або сума застави мізерно мала і зовсім не покриває суму заборгованості (тобто, кредити практично бланкові).»; - «На сьогодні проводиться досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактами розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» за участю власників банку ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) та пов`язаних з банком осіб, що призвело до його неплатоспроможності та подальшої ліквідації.».

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 у спосіб, ідентичний способу її поширення, для чого не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили шляхом опублікувати в мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1/ під заголовком « Спростування », тим же шрифтом, на тому ж місті шпальти, де міститься стаття, вступну та резолютивну частини цього рішення.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції щодо вимоги про визнання інформації недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача мотивовано тим, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач причетний до розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» та інших дій, викладених в спірній публікації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на власному веб-сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/, 07 листопада 2017 року, оскільки підозра щодо спірних обставин ОСОБА_1 вручена не була, а вироки судів у кримінальних провадженнях, на які посилається відповідач, відсутні. Тому, поширена відповідачем інформація завдає шкоду діловій репутації позивача та порушує його честь і гідність.

Рішення суду першої інстанції щодо вимог про відшкодування моральної шкоди мотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Башарова В. Є. , задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року скасовано.

Прийнято у справі нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції в частині вимог про визнання інформації недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача мотивована тим, що контекст, в якому було зроблено висловлювання щодо незаконних дій ОСОБА_1 , а саме - щодо балансової вартості активів банку, обсягу ліквідаційної маси, різниці між оціночною та балансовою вартістю, сума заборгованості за кредитами, наданими юридичним та фізичним особам, є інформацією про діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відомості щодо досудового розслідування, яке проводиться за фактами розкрадання грошових коштів за участю власників банку відповідає дійсності.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами у справі не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, на думку скаржника, не повно дослідив зібрані у справі докази та дійшов помилкових висновків про відмову в позові, необ`єктивно і упереджено вирішивши спір. Розповсюджена широкому колу осіб відповідачем спірна інформація не відповідає дійсності та порушує честь і гідність позивача, а також його ділову репутацію. Кожна особа має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законами. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Бочан проти України» визначено, що судові рішення повинні достатньою мірою містити мотиви, на яких вони ґрунтуються. У рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що у рішенні судів та органів, які вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Згідно вимог процесуального закону суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Апеляційний суд не виконав вимог процесуального закону та прецедентної практики ЄСПЛ, не виклав мотиви прийнятого ним рішення, не забезпечив принцип змагальності і диспозитивності, не дослідив жодних наданих позивачем доказів та не дав їм відповідну оцінку. Ігнорування апеляційним судом доказів, які надані позивачем свідчить, на думку скаржника, про незабезпечення апеляційним судом права останнього на доступ до правосуддя. У поширеній відповідачем спірній інформації викладено фактичні данні, які не відповідають дійсності та не доведені розповсюджувачем такої інформації. Апеляційний суд не оцінив пояснення позивача про те, що він не був власником ПАТ «ТЕРРА БАНК», не причетний до злочинів щодо розкрадання грошових коштів банку та не є особою, яка пов`язана із компаніями, які отримували кредит у ПАТ «ТЕРРА БАНК». ОСОБА_1 не було особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, про які зазначено у спірній публікації відповідача. Жодна особа не вважається винною у вчиненні злочину доки її вина не буде встановлена обвинувальним вироком суду, однак спірна інформація, на думку скаржника, свідчить про його вину у вчиненні злочинів. Апеляційний суд не послався на жодні докази, на підставі яких було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, протилежне за змістом.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами у справі судом апеляційної інстанції не переглядалось і касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності висновків судів в указаній частині, тому згідно вимог статті 400 ЦПК України справа в цій частині касаційним судом не переглядається.

Доводи інших учасників справи

У січні 2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи судом апеляційної інстанції встановлені повно та відповідають фактичними обставинам, які склалися між учасниками даної справи. У відзиві на касаційну скаргу заявник просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано справу із суду першої інстанції.

14 грудня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи в складі п`яти суддів.

Обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 листопада 2017 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було поширено інформацію, шляхом розміщення на власному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1/ публікації під назвою « Активи з «ТЕРРА БАНКУ» виводились через «схемне» кредитування, придбання «сміттєвих» цінних паперів та коррахунки у MEINL BANK» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1, де зазначено, що:

«Активи ПАТ «ТЕРРА Банк», напередодні запровадження тимчасової адміністрації, були виведені через «схемне» кредитування юридичних осіб, які пов`язані з власниками банку ( ОСОБА_1 ), придбання «сміттєвих» цінних паперів (під час діяльності БАНКУ, коли власником був ОСОБА_1 ) та через операції з Meinl Bank Aktiengesellschaft (Австрія).»;

«На кореспондентському рахунку ПАТ «ТЕРРА БАНК» в Meinl Bank на день введення тимчасової адміністрації було розміщено 40,0 млн. дол. США. Ці кошти з процентами (загалом 40,4 млн. дол. США) на початку вересня 2014 року були списані австрійським банком в рахунок виконання зобов`язань та погашення боргу компанії-нерезидента, пов`язаної з колишніми власниками банку. На сьогодні, за фактом протиправного заволодіння коштами колишніми власниками, за заявою уповноваженої особи Фонду, правоохоронні органи здійснюють кримінальне провадження.»;

«Найбільшу різницю між оціночною та балансовою вартістю має портфель корпоративних позичальників банку. При тому, що «на папері» його вартість зафіксована на рівні 2 602,9 млн. грн., його незалежна оцінка виявилась у понад 26 разів меншою - 96,7 млн. грн. Справа в тому, що майже 97% від загального кредитного портфелю юросіб - кредити надані компаніям, які пов`язані з власниками банку. Вони були створені без мети здійснення господарської діяльності та використовувались для отримання кредитів без наміру їх повернення.»;

«Сума заборгованості за ними становить на дату затвердження ліквідаційної маси 2 532,9 млн. грн., зокрема: група компаній ОСОБА_1 заборгувала 1 166,4 млн. грн.; група компаній ОСОБА_3 - 1 366,5 млн. грн. Оціночна вартість цих кредитів 83,7 млн. грн., що становить лише 3,3% від їх балансової вартості, а саме: група компаній ОСОБА_1 - 64,4 млн. грн.; група компаній ОСОБА_3 - 19,2 млн. грн. 3 моменту визнання банку неплатоспроможним, вказані позичальники не обслуговують свої договори. Будь-якого майна, на яке банк міг би звернути стягнення та погасити кредитну заборгованість у таких підприємств немає, а в заставу за ними надано неліквідне забезпечення, або сума застави мізерно мала і зовсім не покриває суму заборгованості (тобто, кредити практично бланкові).»;

«На сьогодні проводиться досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактами розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» за участю власників банку ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) та пов`язаних з банком осіб, що призвело до його неплатоспроможності та подальшої ліквідації.».

Вказане інформація поширена в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1/, тобто стала доступною необмеженому колу осіб.

Власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1/ є реєстрант доменного імені fg.gov.ua - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Інформація, викладена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет на власному веб-сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/, 07 листопада 2017 року, містить відомості щодо ОСОБА_1 .

При цьому, судом першої інстанції установлено, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач причетний до розкрадання грошових коштів ПАТ «ТЕРРА БАНК» та інших дій, викладених в публікації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на власному веб-сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/, 07 листопада 2017 року, оскільки підозра ОСОБА_1 вручена не була, та вироки судів у кримінальних провадженнях, на які посилається відповідач, відсутні.

Суд першої інстанції указав також, що інформація, розміщення в мережі Інтернет відносно позивача, є такою, що принижує його честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації позивача та ганьбить її.

Апеляційним судом установлено, що під час здійснення своїх повноважень відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було виявлено ряд дій та операцій за участю посадових осіб банку, зокрема, ОСОБА_1 , які призвели, як зазначено апеляційним судом, до заволодіння грошовими коштами банку третіми особами та призвели до неплатоспроможності банку.

З цього приводу ОСОБА_4 21 жовтня 2014 було подано заяву Генеральному прокурору України про розслідування щодо вчинення посадовими особами ПАТ «ТЕРРА БАНК», а також іншими фізичними особами, зокрема, ОСОБА_1 , дій, що мають ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 219, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Апеляційний суд зазначив, що контекст, в якому було зроблено висловлювання щодо незаконних дій ОСОБА_1 , а саме - щодо балансової вартості активів банку, обсягу ліквідаційної маси, різниці між оціночною та балансовою вартістю, сума заборгованості за кредитами, наданими юридичним та фізичним особам, є інформацією про діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відомості щодо досудового розслідування, яке проводиться за фактами розкрадання грошових коштів за участю власників банку відповідає дійсності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає не повністю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки, зокрема право подання доказів на підтвердження обґрунтованості їх відповідних вимог та заперечень, а також право отримати повну та всебічну оцінку доказів, які особа вважає важливими і які безпосередньо стосуються предмета доказування у справі. як окремо так і у взаємозв`язку із іншими доказами у справі.

Обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, встановлено також у пункті 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України в чинній редакції.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційний суд не оцінив пояснення позивача про те, що він не був власником ПАТ «ТЕРРА БАНК», відносно його причетності до злочинів щодо розкрадання грошових коштів банку та зв`язку із компаніями, які отримували кредит у ПАТ «ТЕРРА БАНК», а також про те, що ОСОБА_1 не було особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, про які зазначено у спірній публікації відповідача.

Верховний Суд в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості оцінювати докази, які не були оцінені судом апеляційної інстанції.

Позивач мав обґрунтовані очікування на оцінку указаних доводів судом апеляційної інстанції.

Надання оцінки доводам особи, яка подала апеляційну скаргу за відсутності оцінки доводів інших сторін не забезпечує баланс інтересів усіх учасників справи та їх рівність під час розгляду спору судом.

При цьому, дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення протилежного за змістом судового рішення, суд апеляційної інстанції не вказав, зокрема, доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції (абз. «б» пункту третього частини першої статті 382 ЦПК України),мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу (абз. «в» пункту третього частини першої статті 382 ЦПК України), чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду (абз. «г» пункту третього частини першої статті 382 ЦПК України).

Тобто, судове рішення суду апеляційної інстанції не містить вичерпних висновків та обґрунтувань щодо усіх обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та відповідних заперечень, і які мають значення для вирішення справи, що не відповідає вимогам частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно вимог частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити.

Постанову апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик