22-ц/804/1981/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/14070/19

Номер провадження 22-ц/804/1981/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Биліни Т.І., Пономарьової О.М.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2020 року, у складі судді Шевченко О.А., повний текст рішення виготовлений 06 лютого 2020 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 вересня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 123533,86 грн за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2007 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору від 19 лютого 2007 року № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідачка умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість перед Банком, яка станом на 31 липня 2019 року становить 258681,80 грн. Банк на свій розсуд вимагає стягнення з відповідачки частини заборгованості в сумі 123533,86 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2085,72 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом з 22 січня 2007 року по 28 вересня 2018 року 121448,14 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2020 року, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 2085,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 153,68 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитом містить інформацію щодо руху коштів з 01 січня 1999 року станом на 21 грудня 2019 року, позивач посилається на укладення між сторонами договору 22 січня 2007 року. За вказаним розрахунком неможливо перевірити правильність нарахувань відповідних сум, розрахунок не містить даних щодо номеру платіжної картки, на якій виникла заборгованість. У заяві позичальника від 22 січня 2007 року процентна ставка не зазначена, так само як і не вказано суму кредиту, яка визначена в тексті позовної заяви. У справі відсутні докази щодо строку дії кредитної картки (строку дії договору).

Суд також виходив з того, що обґрунтовуючи право вимоги позивач також посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які посилається позивач, зрозуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд дійшов до висновку, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд також прийшов до висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також суд виходив з того, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Ухвалюючи рішення судом застосована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Суд прийшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та стягнення з неї на користь Банку заборгованості за кредитним договором б/н від 19 лютого 2007 року у розмірі 2085,72 грн, оскільки позивачем доведено належними та допустими доказами факт укладення договору з відповідачем, а банківська виписка з 01.01.1999 по 21.12.2019 року та розрахунок заборгованості від 18.04.2010 р. свідчить про користування відповідачем кредитними коштами (графа витрати клієнтом кредитних коштів).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

29 квітня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на заочне рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 травня 2020 року справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд дійшов неправильного висновку, що відсоткова ставка та неустойка не узгоджені сторонами при укладенні договору. На підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, надано до суду заяву відповідача від 19 лютого 2007 року, в якій зазначено, що розмір базової процентної ставки складає 36 % на рік та сторони погодили, що розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, тому сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто всі істотні умови договору. Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів та неустойки з відповідача є правомірним.

Посилаючись на практику Верховного Суду, Банк зазначає, що наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог із стягнення заборгованості за процентами.

Вказує, що суд безпідставно послався на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вона висловлена в іншій конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб.

Зазначає, що заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано. Матеріали справи інших Умов та правил не містять, тому є припущенням висновок суду про те, що долучені до позову Умови та правила можливо не є тими, з якими позичальник була ознайомлена. Відповідач прийняла умови договору відповідно до ст. 640 ЦК України, оскільки користується кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості та виписці про рух коштів по картковому рахунку, сплачувала заборгованість за тілом кредиту, процентами, пені.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подала.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 10000.00 грн.

Судом також встановлено, що у заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. Крім того, ознайомлена з тим, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua; зобов`язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD», розрахунок заборгованості за договором №б/н від 19.02.2007 року станом на 31.07.2019 року, копію заяви позичальника від 22.01.2007 року, копію паспорта відповідача ОСОБА_1 та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, банківську виписку за період 01.01.1999 по 21.12.2019 року.

За наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.07.2019 року становить 258681,80 грн, яких 2085,72 грн заборгованість за тілом кредиту; 250942,09 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 250942,09 грн, 5653,99 грн заборгованість за пеню та комісію; а також судові витрати по сплаті судового збору.

Судом встановлено, що у заяві позичальника від 22.01.2007 року процентна ставка не зазначена, так само як і не вказано суму кредиту, яка визначена лише в тексті позовної заяви.

Заборгованість за тілом кредиту становить 2085,72 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 250942,09 грн, заборгованість за пеню та комісію становить 5653 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правомірність рішення суду в частині задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2085,72 грн сторонами не оскаржується, в зв`язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, з ухваленням нового рішення у відповідній частині про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Надана позивачем до матеріалів справи заява позичальника від імені ОСОБА_1 від 22 січня 2007 року про видачу кредиту, яка містить підпис відповідачки, містить відомості: щодо валюти та типу кредиту, суми кредитного ліміту 6000 грн; базової процентної ставки- 36 процентів із розрахунку 360 днів в році; строку дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти; порядку погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості; визначено, що погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списання банком коштів з дебетової карти (а.с.11).

Також в цій заяві мається відмітка про отримання позичальником 19 лютого 2007 року кредитної карти за № НОМЕР_1 , яка також містить підпис відповідачки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за процентами у зв`язку за безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність у заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Слушними є доводи і апеляційної скарги про те, що судом невірно застосована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки в зазначеній справі встановлені інші обставини, ніж у даній справі.

Наведене свідчить про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом з 22 січня 2007 року по 28 вересня 2018 року, з ухваленням у відповідній частині нового судового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

За змістом статті 1054 ЦК України, в редакції, чинній на укладення кредитного договору, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяється на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Факт надання в розпорядження відповідачці кредитних коштів у розмірі 10000 грн та активне користування ними, підтверджується як наданим Банком до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором, так і випискою з відкритого на ім`я відповідачки за цим договором по рахунку про рух коштів та довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , які були надані позивачем до апеляційної скарги (а.с.7 - 10, 40 46, 70).

В межах укладеного кредитного договору № б/н від 19 лютого 2007 року відповідачка отримала кредитні картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , з терміном дії останньої 02/16, що підтверджується наданими апеляційному суду довідкою Банку (а.с.90) та випискою про рух коштів по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , використовуючи які остання активно користувалась кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалась за надані послуги, у торгівельній мережі та інше (а.с.63 - 69).

Колегія суддів вважає поважними причинами ненадання Банком зазначених доказів під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки заперечень щодо отримання та користування кредитними коштами відповідачка не надавала, та переглядає справу за наявними в справі і додатково поданими доказами.

Згідно пунктам 1, 5 Розділу VП постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку.

Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. розділу ІІ Правила користування платіжною карткою Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови та правила) строк дії картки вказаний на лицьовій стороні карти (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с.12 - 17).

Підпунктом 5.4. та підпунктом пункту 5.5.2. пункту 5.5. Умов та правил встановлено строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; за користування кредитом Банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку із розрахунку 360 днів у році; проценти за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом і овердрафтом) передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти з дня списання суми з карткового рахунку.

Виходячи з обумовленого в договорі розміру відсоткової ставки 3,0 % на місяць, або 36 % річних (3,0 % х 12 міс.) та кількості днів 334 у періоді з 01 квітня 2015 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 29 лютого 2016 року ( в межах строку дії картки), заборгованість по відсотках за користування кредитом складає 696,63 грн, виходячи з наступного розрахунку: 2085,72 грн х 36 : 100 х 334 днів.

Враховуючи розмір заборгованості за відсотками, якій станом на 31 березня 2015 року становив 3043,82 грн та розмір коштів, внесених відповідачкою в період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2019 року, який становить 946,01 грн, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку, становить 2794,44 грн (3043,82 грн + 696,63 грн 946,01 грн).

Дійшовши висновку про визначення розміру заборгованості по процентах за користування кредитом, виходячи з обумовленого сторонами розміру процентної ставки 36% річних, та не погоджуючись з тим, що Банком проведено розрахунок заборгованості в цій частині виходячи розміру процентної ставки 43,20% річних, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

У довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна» 30 днів пільгового періоду, що додана до анкети-заяви вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 3,0% на місяць на залишок заборгованості (36% річних).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну та прострочену заборгованість нараховані за період з 01 квітня 2015 року із застосуванням ставки у розмірі 43,20 % річних, що більше від обумовленої договором процентної ставки.

Відповідно до підпункту 5.3. пункту 5 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до підпункту 4.9. пункту 4 цього договору.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до підпункту 5.3. пункту 5 Умов та правил надання банківських послуг не було проінформовано відповідачку про збільшення процентної ставки та не отримано її згоди.

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Таким чином зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем в період з 1 квітня 2015 року у розмірі 43,20 % на прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні.

Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 43,20 % не надано, слід розраховувати вказану суму процентів, виходячи із обумовленої договором ставки 36%.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення до суду з даним позовом Банком сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн та при подачі апеляційної скарги 2881,50 грн (а.с.1, 57).

Оскільки позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом задоволені на суму 4880,16 грн (2085,72 грн + 2794,44 грн), що становить 3,9 процентів від розміру заявлених вимог (4880,16 грн х 100 : 123533,86 грн), з ОСОБА_2 на користь Банку у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 74,92 грн (1921 грн х 3,9 : 100).

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні.

Враховуючи розмір задоволених вимог Банку за наслідками розгляду апеляційної скарги, а саме на 2,3 % (2794,44 грн х 100 : 121448,14 грн (позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом), з ОСОБА_2 на користь Банку у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір в розмірі 66,27 грн (2881,50 грн х 2,3 : 100).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2020 року підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2007 року, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31 липня 2019 року у розмірі 2794 (дві тисячі сімсот дев`яносто чотири) гривні 44 копійок.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () у відшкодування судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 74 гривні 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () у відшкодування судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції 66 гривень 27 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 11 червня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Т.І.Биліна

О.М.Пономарьова