Ухвала

09 червня 2020 року

м. Київ

справа № 530/879/18

провадження № 61-7687ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року в справі за позовом заступника прокурора Полтавської області до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Рукіс», третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області, визнання недійсним договору оренди землі, припинення договору суборенди та повернення землі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року заступник прокурора Полтавської області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області (далі - Зіньківська РДА) від 19 жовтня 2012 № 411 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та розпорядження Зіньківської РДА від 07 лютого 2012 року № 70, про затвердження проекту відведення та передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 76,45 га, кадастровий номер 00:024:0001, розташованої за межами населених пунктів Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області; визнати недійсним договір оренди спірної земельної ділянки, укладений 15 лютого 2012 року між Зіньківською РДА та ОСОБА_1 , площею 76,45 га, та припинити на майбутнє його дію; визнати припиненим договір суборенди земельної ділянки, укладений 12 червня 2012 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Рукіс» (далі - ФГ «Рукіс»); зобов`язати ОСОБА_1 та ФГ «Рукіс» повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області спірну земельну ділянку.

Зіньківський районний суд Полтавської області рішенням від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовив.

Полтавський апеляційний суд постановою від 02 квітня 2020 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області задовольнив частково. Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року змінив, уточнив та доповнив підстави для відмови в задоволені позову в мотивувальній частині рішення суду. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

29 квітня 2020 року заступник прокурора Полтавської області подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року у вищевказаній справі..

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, та встановлено для виконання вищевказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 932, заявник отримав вказану ухвалу 18 травня 2020 року.

На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 27 травня 2020 року. Вимоги ухвали заявником виконано.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховним Судом від 01 березня 2018 року у справі № 911/2049/16, від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 469/1291/16-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 372/1387/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 367/3246/15, від 23 жовтня 2019 року у справі № 554/10377/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 367/3240/15, від 11 грудня 2019 року у справі № 367/3487/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Разом із цим, заступник прокурора Полтавської області в касаційній скарзі заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю Офісу Генерального прокурора.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи у судове засідання суд вирішує з урахуванням конкретних обставин справи та встановленої необхідності надання пояснень учасниками справи.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю Офісу Генерального прокурора немає.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року.

Витребувати з Зіньківського районного суду Полтавської області цивільну справу № 530/879/18 за позовом заступника прокурора Полтавської області до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Рукіс», третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області, визнання недійсним договору оренди землі, припинення договору суборенди та повернення землі.

Відмовити в задоволенні клопотання заступника прокурора Полтавської області про розгляд справи в судовому засіданні за участю Офісу Генерального прокурора.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко