Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 756/8507/16

провадження № 61-13567св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року у складі судді Луценка О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Сержанюка А. С., Сліпченка О. І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» (далі - ТОВ «Факторинг Фінанс») звернулосядо суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 18 липня 2011 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Флоріда Флекс» (далі -

ТОВ «Флоріда Флекс») укладено договір факторингу. З метою отримання факторингового фінансування клієнт відступив позивачу право вимоги грошових коштів до ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла». Відповідач, займаючи посаду директора ТОВ «Флоріда Флекс» у період

з 31 серпня 2012 року по 08 лютого 2013 року, вніс завідомо неправдиві відомості до видаткових накладних про отримання товару, виготовленого

ТОВ «Флоріда Флекс» та його отримання ПАТ «Чернігівська кондитерська фабрика «Стріла», після чого надав їх до ТОВ «Факторинг Фінанс» у якості підтвердження заборгованості з метою отримання коштів для діяльності

ТОВ «Флоріда Флекс». Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною другою статті 222 та частиною першою статті 366 КК України, а саме у тому, що ОСОБА_1 підроблено видаткові документи та надано ТОВ «Факторинг Фінанс», у результаті чого завдано матеріальної шкоди позивачу в сумі 492 677,93 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» 492 677,93 грн завданої майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року, позов ТОВ «Факторинг Фінанс»задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» майнову шкоду

в розмірі 492 677,93 грн та судовий збір у сумі 7 391,00 грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вина відповідача у завданні майнової шкоди позивачу на загальну суму 492 677,93 грн доказуванню не підлягає, оскільки установлена обвинувальним вироком суду. В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлявся, отже позивач має законні підстави для відшкодування майнової шкоди заподіяної відповідачем.

Аргументи учасників справи

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач вже задовольнив свої майнові вимоги спричинені у тому числі діями відповідача відповідно до заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року. Суди безпідставно стягнули з нього судовий збір на користь позивача, який сплатив такий збір на власний розсуд, оскільки у цій категорії справ позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Факторинг Фінанс» на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 не був притягнений до цивільно-правової відповідальності за дії, які були вчинені ним та завдали шкоди позивачу.

Рух справи

УхвалоюВерховного Суду від 11 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року до закінчення касаційного провадження.

06 лютого 2020 року справу передано судді-доповідачеві Краснощокову Є. В.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року стягнуто солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс»,

ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» заборгованість за договором факторингу у розмірі 1 513 265,83 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року скасовано, стягнуто солідарно з ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_2 на користь

ТОВ «Факторинг Фінанс» 1 371 849,86 грн та 137 974,97 грн простроченої плати за користування факторинговим фінансуванням. Рішення суду перебуває на примусовому виконанні та боржниками не виконано.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого

2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною другою статті 222 та частиною першою статті 366 КК України, а саме

у тому, що ОСОБА_1 підроблено видаткові документи та надано

ТОВ «Факторинг Фінанс», у результаті чого завдано матеріальної шкоди позивачу в сумі 492 677,93 грн.

У зазначеному кримінальному провадженні ТОВ «Факторинг Фінанс» цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Тлумачення статей 11 та 1166 ЦК України дає підстави для висновку, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

у постанові від 06 березня 2019 року у цивільній справі № 308/6023/15-ц (провадження № 61-4447сво18), відступаючи від висновку, викладеному

у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у цивільній справі № 308/8180/15-ц (провадження № 61-10576сво18), зробив висновок про те, що: «зобов`язання із відшкодування шкоди, як правило, може мати місце лише за відсутності договірних правовідносин. Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх».

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Задовольняючи позовні вимоги суди ТОВ «Факторинг Фінанс» про відшкодування шкоди, тобто про притягнення відповідача до деліктної відповідальності, суди не врахували факт існування договірних правовідносин щодо спірної суми, які виникли на підставі договору факторингу № 180711, укладеного 18 липня 2011 року між ТОВ «Флорида Флекс» (директор Карасьов О. М.) і ТОВ «Факторинг Фінанс». Обставин визнання недійсним цього договору або підстав вважати його нікчемним суди не встановили.

На час звернення з позовом до суду у цій справі було чинне судове рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2014 року про солідарне стягнення з ТОВ «Флоріда Флекс», ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг Фінанс» 1 371 849,86 грн та 137 974,97 грн простроченої плати за користування факторинговим фінансуванням.

Таким чином, за встановлення судами, що з приводу спірної суми стягнення, заявленої як зобов`язання із відшкодування шкоди, існують договірні правовідносини і відповідна сума стягнута згідно судового рішення як частина відповідного договірного зобов`язання, у судів були відсутні правові підстави для задоволення позову у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального права. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову

у задоволенні позову.

Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір у зв`язку із розглядом справи

у суді апеляційної інстанції у розмірі 11 085,25 грн та у суді касаційної інстанції

у розмірі 14 780,34 грн, підлягає стягненню з ТОВ «Факторинг Фінанс» на його користь.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення завданої майнової шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» на користь ОСОБА_1 25 865,59 грн судових витрат на сплату судового збору.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року втрачають законну силу та подальшому виконаннюне підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук