Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 936/109/20

Провадження № 2/936/66/2020

01.06.2020 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., при секретарі судових засідань Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 року до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.

Позов мотивовано тим, що 07.05.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №7. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 19.12.2019 р. шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивачки. Коштів на утримання дітей відповідач добровільно не надає, а позивачка самостійно забезпечувати дітей всім необхідним немає можливості. Зазначає, що у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями, постійними погрозами, проявами агресії та насильства з боку відповідача вона разом із дітьми була вимушена переїхати із спільної квартири сторін, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та влаштовувати своє життя та життя дітей в іншому місті, зокрема, у місті Ужгороді. Після поспішного переїзду позивачка відразу влаштувалася на роботу продавцем-консульнтантом в ТОВ «Епіцентр К». Посилається на те, що відповідач є молодою та працездатною особою та за станом здоров`я може надавати систематичну допомогу на утримання їхніх спільних дітей. У зв`язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення суду до досягнення дітьми повноліття.

03.04.2020 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, а обставини викладені у ній такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що в кінці 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, з цього часу мешкають у різних місцях. Їхні спільні неповнолітні діти залишилися із позивачкою та перебувають на її утриманні. Проте, відповідач у відповідності ст. 180 СК України та батьківських почуттів до дітей сплачував позивачці на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1000,00 гривень, проте не знав, що прийдеться підтверджувати свої батьківські почуття та відповідальне ставлення до дітей, чеки не зберігав. Окрім цього, неодноразово купляв ліки, солодощі та інші необхідні речі для дітей. Також зазначив, що позивачка не надає жодного доказу, що їхні неповнолітні діти отримують всі належні умови для розвитку, не надає квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що вона витрачає грошові кошти на дітей. У позовній заяві щодо стягнення аліментів позивачка вказує, що орендує квартиру у м. Ужгород, однак довідки з місця навчання дочки ОСОБА_3 проте, що вона навчається в одній зі шкіл м. Ужгорода, довідки з дошкільного закладу, в який ходить їхній син ОСОБА_4 , позивачкою не надано, що в свою чергу дає можливість припускати, що вона проживає у квартирі сама без дітей. Вважає, що позивачка не надає жодних доказів щодо витрат грошових коштів на дітей. Крім того, позивачка посилається на докази, які були надані адвокату Мармуляк С . В . , однак договору про надання адвокатської допомоги ОСОБА_1 із адвокатом немає. Зазначає, що він працює в ТзОВ «Мальви» по угоді (цивільно-правовій) та його дохід в місяць складає 1700 гривень (5 тисяч в три місяці). Також, у відповідача на утриманні є непрацездатні батьки інваліди ІІІ групи, які отримують мінімальну пенсію. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати із нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст. 179 ЦПК України, скористалася, та зазначила, що жодних коштів від відповідача на утримання дітей, після розірвання шлюбу до дня пред`явлення позову не отримувала. За весь зазначений період відповідач подарував дочці планшет, а сину машинку та більше жодної допомоги не надавав. З приводу утримання відповідача батьків пенсіонерів зазначає, що виходячи із доходу, про який відповідач стверджує 1700,00 гривень в місяць, пенсія батьків є явно більшою, адже мінімальна пенсія в Україні із 01 січня 2020 року становить 1889,20 гривень. Тобто, батьки отримують пенсію та не перебувають на його утриманні. Позивачка вказує, що відповідач посилається на загальний місячний дохід в розмірі 1700 гривень, проте він має змогу утримувати її та їхніх двох дітей, обидвох батьків-пенсіонерів, крім того, харчуватися, платити комунальні послуги, одягатися, заправляти автомобіль та здійснювати інші витрати. Щодо тверджень відповідача, що діти з нею не проживають, зазначає, що донька ОСОБА_3 проживає з нею в орендованій квартирі в м. Ужгороді, відвідує Ужгородську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 19. Син ОСОБА_4 на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад в смт. Воловець та проживає разом з її батьками. Зазначила, що зі своєї заробітної плати вона 5000,00 гривень сплачує за оренду квартири. Щодо наявності договору з адвокатом Мармуляк С.В., пояснює, що такий договір є та доданий до матеріалів справи, оскільки адвокат отримувала всі документи з Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, що ніяким чином не спростовує факти домашнього насильства з боку відповідача вчиненого щодо неї. Посилаючись на наведене, просить суд задовольнити її позов в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

29.05.2020 р. до суду надійшло заперечення ОСОБА_2 щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, яке обґрунтовується наступним. Позивач не надає жодного доказу, що їхні спільні неповнолітні діти отримують всі належні умови для розвитку, не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що вона витрачає кошти саме на потреби дітей. Так, у позовній заяві позивачка вказує, що орендує квартиру у м. Ужгород, однак документально не підтвердила, довідки про місце проживання та склад сім`ї не надала, а договір оренди квартири, який долучено до позовної заяви закінчився 30.04.2020 р. Відповідач зазначає, що немає наміру ухилятися від обов`язку сплати аліментів, проте сплата аліментів розміром 6000,00 гривень, при його доході (1700,00 гривень на місяць) є непосильною. Вважає, що доцільним буде стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте у поданому відзиві та запереченні просив позов про стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3000,00 гривень на кожну дитину, задовольнити частково, зокрема, стягувати із нього аліменти у розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 7. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 19.12.2019 р. шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивачки.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області від 09.11.2011 року підтверджено, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого та зареєстрованого Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області від 20.01.2017 року підтверджено, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із досліджених матеріалів справи, вбачається, що із зловживанням алкогольними напоями, постійними погрозами, проявами агресії та насильства з боку відповідача в сторону позивачки ОСОБА_1 , вона разом із дітьми переїхала із спільної квартири сторін, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Факти домашнього насильства з боку відповідача вчиненого щодо позивачки підтверджується копіями документів доданих до справи, зокрема, копією висновку по факту виклику працівників поліції від 03.10.2017 р., копією заяви ОСОБА_1 про прийняття міри відносно ОСОБА_2 , (який систематично виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, пошкоджує майно в квартирі перебуває в нетверезому стані в присутності малолітніх дітей), копією рапорту від 21.09.2017 р., копією протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2019 р., висновком інспектора з ЮП Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області від 29.10.2019 р., копією відповіді начальника Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області на адвокатський запит від 16.12.2019 р., копією заяви від 16.10.2019 р. (а.с. 13-21). Після переїзду позивачка влаштувалася на роботу продавцем-консульнтантом в ТОВ «Епіцентр К», що знаходиться у м. Ужгороді, де вона орендує квартиру за договором оренди № 1 від 29.10.2019 р. із якого вбачається, що ОСОБА_1 сплачує щомісяця орендну плату в розмірі 5000,00 гривень. Неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з нею в орендованій квартирі в м. Ужгороді, відвідує Ужгородську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 19, а син ОСОБА_4 на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад в смт. Воловець та проживає разом з її батьками. Відповідач коштів на утримання дітей, після розірвання шлюбу не надає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у ч. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Досліджені судом письмові докази, зокрема, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, проте факт батьківства відповідачем визнається і не оспорюється.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 183 СК України встановлено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Державою встановлюється мінімальний та максимальний розмір аліментів. Перший становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», передбачено, установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

-дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;

-дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Тобто, розмір аліментів на дитину до 6 років не може бути нижчим, ніж 889,05 гривень, а на дитину від 6 років до 18 років -1109,00 гривень.

Щодо тверджень відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), суд зазначає наступне.

Відповідач працює в ТзОВ «Мальви» по угоді (цивільно-правовій) та його місячний дохід складає 1700 гривень, що не дає підстав для стягнення з нього по аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Щодо наявності на утриманні у відповідача батьків, яким потрібна матеріальна допомога, ця обставина також не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, які повинні стягуватися з відповідача в розмірах, встановлених законом, оскільки батьки отримують соціальну пенсію та забезпечують себе самостійно. Подані відповідачем копії пенсійних посвідчення батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про те, що вони отримують пенсію по інвалідності, не може слугувати підтвердженням того, що батьки перебувають на утриманні відповідача.

При встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків та інтересами дітей на належне утримання для їх повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам дітей, оскільки відповідач є працездатним, в іншому шлюбі не перебуває, неповнолітніх та непрацездатних утриманців не має, тобто він є здатним сплачувати аліменти на дітей, які в силу свого віку та рівня розвитку не здатні самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується зі змістом п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Суд констатує, що виходячи з встановлених обставин, з визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні підстави для стягнення аліментів у розмірі, про який просить позивач (по 3000 грн. на кожну дитину), оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатній для сплати аліментів у такому розмірі, враховуючи положення ст.182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивач не довела суду належними та допустимими доказами достатність заробітку платника аліментів для стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Приймаючи до уваги майнове та сімейне становище сторін, їх обопільний обов`язок утримувати спільних дітей до їх повноліття, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, застосовуючи засади розумності та справедливості, суд дійшов до висновку, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог, зокрема, із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У відповідності до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежів за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову, у звязку із чим з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 виданого Старосамбірським РВ ГУМВС України в Львівській області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 10.02.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 виданого Старосамбірським РВ ГУМВС України в Львівській області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом для його перегляду і апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції безпосередньо або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Вотьканич В.А.