Справа № 503/233/20
Провадження № 2/503/306/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що вказаний житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач зареєстрований в зазначеному будинку, однак ніколи там не проживав та не проживає, а мешкає та працює в м.Одеса. Тому позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи зазначені положення, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом встановлено, що таке визнання не суперечить вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2005 року.

З Актів обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території міста Кодима від 17.09.2019 року та 12.02.2020 року, складеного депутатом Кодимської міської ради Одеської області вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття.

Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач, за вказаною адресою не проживає. Він не сплачуює будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним будинком, передбачених ст. 71 ЖК України, немає.

Таким чином відповідач втратив право на користування житлом, що належить позивачу. Отже, є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Суддя Б.С. Сердюк