Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 2/1519/5507/11

провадження № 61-37881 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради; Одеська міська рада,

особа, яка подавала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 05 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараша А. А., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради; Одеської міської ради про визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що він понад три роки мешкає у квартирі

АДРЕСА_1 . У 2008 році комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» йому було надано підсобне приміщення, розташоване у будинку АДРЕСА_1 .

Він провів реконструкцію зазначеного підсобного приміщення у двоповерхову квартиру № 4-а за вказаною адресою. Згідно технічного висновку обстежені приміщення квартири № 4-а , умови їх експлуатації після проведеної реконструкції відповідають вимогам Державним будівельним нормам України, квартира може бути введена до експлуатації.

Вважав, що зробивши реконструкцію вказаного приміщення, права інших осіб не порушив, технічний стан будинку не погіршив.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на реконструйовану квартиру

АДРЕСА_1 , житловою площею - 15,9 кв м., підсобною площею - 36,0 кв м., загальною площею - 51,9 кв м.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня

2011 року у складі судді Мазун І. А. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на реконструйовану квартиру

АДРЕСА_1 , житловою площею -

15,9 кв м., підсобною площею - 36,0 кв м., загальною площею - 51,9 кв м.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що реконструкцію квартири було здійснено ОСОБА_1 з дотриманням будівельних норм

та інших правил за його власні кошти. При цьому права інших осіб не були порушені.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1

до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2011 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси

від 16 вересня 2017 року закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухваленим заочним судовим рішенням, з огляду на зміст пред`явлених позовних вимог

ОСОБА_1 про визнання права власності, не вирішувались питання про права і обов`язки ОСОБА_2 . Тому суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 27 вересня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Одеської області від 5 квітня 2018 року, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу суду апеляційної інстанції у зазначеній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції. Відмовлено у відкритті касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення суду першої інстанції.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Під час купівлі зазначеної квартири продавець повідомив її, що у дворі будинку існують нежитлові приміщення, які колись із різних причин були зняті з балансу, як житлові. Ці приміщення розподілені між власниками квартир будинку. Він передав їй ключі від підсобного приміщення, яке безпосередньо примикає

до квартири № 4 та яким із 2007 року до вересня 2017 року вона користувалася. Вважає, що позивач провів самовільну реконструкцію підсобного приміщення та став називати його квартирою АДРЕСА_1 . Вважає, що заочним судовим рішенням вирішено питання про її права

та обов`язки.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_2 , у якому просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін оскаржуване судове рішення, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що квартира

АДРЕСА_1 не має відношення до квартири № 4 власником якої є ОСОБА_2 , права останньої не порушує.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом

на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка

не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку

зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси

та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відповідно до пункту третього частини першої

статті 362 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що належними

та допустимими доказами не підтверджено, що спірне реконструйоване приміщення входить до складу квартири, якої користується ОСОБА_2 . Таким чином, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов правильного висновку про те, що рішенням суду першої інстанції права та обов`язки ОСОБА_2 не порушено.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що рішенням суду першої інстанції порушено її права, оскільки попередній власник квартири передав

їй ключі від спірного підсобного приміщення, яке безпосередньо примикає

до її квартири та яким із 2007 року до вересня 2017 року вона користувалася, безпідставні, так як останньою вищезазначене належними та допустимими доказами не підтверджено, що є її процесуальним обов`язком.

Крім того, зазначене не свідчить, що заявник має хоч якесь майнове чи речове право щодо спірного приміщення.

Верховний Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 визнаний власником спірного приміщення у 2011 році. За цей час ніхто, у точу числі відповідач -

як орган державної влади - судове рішення не оскаржував. Отже, втручання

у право власності ОСОБА_1 буде порушувати вимоги правової визначеності як елементу верховенства права та положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник