Справа №377/224/17
Провадження №6/377/8/20
05 червня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М., за відсутності учасників справи та заінтересованих осіб, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження, -
До суду надійшла заява, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 13.06.2017 року у справі № 377/224/17, П 2/377/138/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».
У призначене судове засідання заявник свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності його представника.
Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ст.128-130 ЦПК України.
Стягувач АТ «Сбербанк» свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Неявка учасників справи та інших осіб, не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження за правилами ст. 442 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.
17 серпня 2017 року Славутицьким міським судом Київської області напрвлено стягувачу АТ «Сбербанк» виконавчий лист № 377/224/17, П 2/377/138/17.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, зокрема, за заявою державного виконавця.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розуміють сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII).
У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12.03.2009 р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.
Виходячи з викладеного, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі викладеного, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», необхідно задовольнити та замінити стягувача Акціонерне товариство «Сбербанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 13.06.2017 року у справі № 377/224/17, П 2/377/138/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Керуючись ст. 442 ЦПК України, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» задовольнити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Ухвала складена 05 червня 2020 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька