Номер провадження по справі 2/387/276/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2020 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :
головуючого судді Майстера І.П.
при секретарі судового засідання Придатченко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві. Додав, що 10.04.2018 для розвитку бізнеса ОСОБА_5 він позичив частину коштів гривнею, а іншу частину в доларах США, що в сумі на той час становило 2000 доларів США. Зі змісту розписки відповідач зобов`язаний повернути йому кошти до весни 2020 року. Станом на дату розгляду справи відповідач кошти не повернув.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно належним чином, заперечень суду не надав.
В судовому засіданні позивач заявив клопотання про долучення до справи оригіналу розписки та просив долучити.
Суд розглядаючи цю справу вчиняв такі процесуальні дії, а саме ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.03.2020 залишив позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року проведено заочний розгляд справи.
Заслухавши вступне слово сторони позивача, свідка, дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини .
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З розписки від 10.04.2018, складеної ОСОБА_3 , встановлено, що останній позичив у ОСОБА_2 2000 $ США. Зобов`язався повернути дані кошти в розмірі 2000$ США, тобто 50% до весни 2019 року і 50% до весни 2020 року (а.с.10) .
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав показання, що він був свідком написання ОСОБА_3 розписки про зобов`язання повернути кошти в розмірі 2000 доларів США. Свідком передачі ОСОБА_2 коштів ОСОБА_3 він не був.
Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4 , який підтвердив факт написання відповідачем даної розписки з огляду на те, що свідок також підписався особисто у розписці. Також наявність розписки у розпорядженні ОСОБА_2 підтверджує факт існування, по день розгляду справи, цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли з договору позики .
Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року № 6-79цс14.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором .
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .
Зі змісту розписки з`ясовано, що у ній зазначений строк (термін ) виконання боржником обов`язку щодо повернення 2000 доларів США , а саме до весни 2020 року.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Так, ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки та розмірі саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 464/3790/16-ц від 16 січня 2019 року.
Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у валюті, визначеній договором у розмірі 2000 доларів США.
Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст.526,530,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України , керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 10.04.2018 в сумі 2000 ( дві тисячі) доларів США.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 840 ( вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;
відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 08 червня 2020 року.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.