Номер провадження: 22-ц/813/6613/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року, постановленого під головуванням судді Луняченка В.О., повний текст рішення складений 02 березня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4971 грн. щомісяця, до закінчення навчання або до досягнення дочкою 23 років.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою та студентом денної форми навчання Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, 2 курсу за спеціальністю « Англійська мова та література » на контрактній основі, також вона є студентом 2 курсу заочної форми навчання Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського, за спеціальністю «Українська мова та література» на контрактній основі. У зв`язку з тим, що між батьками не досягнуто згоду щодо участі в утриманні доньки яка навчається, позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2086,50 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду, а саме з 04.10.2019 року та до закінчення навчання - 30.06.2022 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд розглянув справу за його відсутності, який належним чином не повідомив його про розгляд справи, у зв`язку з чим він був позбавлений права захищати свої права, свободи та інтереси, а посилання у рішенні суду на те, що він був повідомлений про час, місце та дату судового засідання на 19.02.2020 року не відповідає дійсності та суд приймаючи рішення виходив лише з позиції захисту інтересів позивача, не маючи достовірної інформації про матеріальний стан відповідача.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки, обставини, на які посилається апелянт щодо матеріального стану могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, а не для відмови у стягненні аліментів, як того бажає відповідач.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який 24.04.2002 року розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане 16.07.2003 року Відділом РАГС Київського районного управління юстиції м. Одеси.

Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою та проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою №40 від 10.07.2019 року про склад сім`ї, виданої головою правління ОСББ «Корольова 100 корпус 1 «Довіра».

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, 2 курсу за спеціальністю «Англійська мова та література » на контрактній основі, про що свідчить довідка за №06.05.326 від 11.09.2019 року та договір №035.041-1-613-2018 від 08.08.2018 року про надання освітніх послуг, укладений між ОСОБА_2 та Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова, термін навчання за програмою підготовки бакалавра з 01.05.2018 року по 30.06.2022 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 91567 грн. Однак, відповідно до Додаткової угоди до договору №035.0.41-1-613-2018 від 11.09.2019 року вартість освітньої послуги збільшена до 98248 грн. Також ОСОБА_3 є студентом 2 курсу заочної форми навчання Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського, за спеціальністю «Українська мова та література» на контрактній основі, про що свідчить договір від 21.08.2019 року за №ФІ-2019/1341 Про надання освітніх послуг між Державним закладом «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського» та фізичною особою ОСОБА_3 (ступінь вищої освіти - бакалавр) загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (без врахування інфляції) становить 18600 грн. За перший семестр навчання ОСОБА_3 сплачено кошти за навчання у сумі 3100 грн.

Також позивачем витрачаються кошти на отримання підручників, для потреб всього навчального процесу та витрачаються кошти на проїзд до навчального закладу.

ОСОБА_2 у справі є інвалідом третьої групи з загальним захворюванням, перебуває на пенсійному обліку у Центральному об`єднаному управління ПФУ в м. Одесі в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, про що свідчить довідка про доходи № 0901584 .

З наданих Державною Податковою службою України ГУ ДПС в Одеській області (Південне управління у м. Одесі) вбачається, що ОСОБА_1 за період часу з 01.01.2018 року по 30.09.2919 року отримав доходи за три квартали 2018 року (заробітна плата) по 11169 грн., за два - 2019 року (заробітна плата) по 12519 грн.

Також судом встановлено, що відповідач проживає окремо та має іншу сім`ю.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів у розмірі 2086,50 грн.

Однак, судом при розгляді справи були порушені норми процесуального права, оскільки судом розглянута справа за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 04.10.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 .

З наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 08.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду на 11 листопада 2019 року.

Відповідно до супровідного листа, копія ухвали разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів були надіслані ОСОБА_1 за його місцем реєстрації, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви та судову повістку, тобто не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

11 листопада 2019 року справа слуханням була відкладена на 09 грудня 2019 року, однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто на адресу суду з позначкою «закінченням встановленого строку зберігання», тобто ОСОБА_1 про слухання справи призначене на 09 грудня 2019 року також повідомлений не був.

09 грудня справа слуханням була відкладена на 20 січня 2020 року, про яке відповідач також належним чином повідомлений не був, оскільки конверт з позначкою «закінченням встановленого строку зберігання» був повернутий на адресу суду.

20 січня 2020 року справа слуханням відкладена на 19 лютого 2020 року, однак відомостей про належне сповіщення відповідача про слухання справи матеріали справи не містять.

При цьому, будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 78-80 ЦПК України на підтвердження належного повідомлення відповідача про розгляд справи 20 січня 2020 року та на 19 лютого 2020 року матеріали справи не містять.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 не отримав копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та жодного разу не був повідомлений належним чином про призначенні судові засідання.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення відповідача про слухання справи.

При цьому, відповідач був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України.

Доводи апелянта про порушення норм процесуального права при ухваленні рішення, на переконання суду, є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що суд приймаючи рішення виходив лише з позиції захисту інтересів позивача, не маючи достовірної інформації про матеріальний стан відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального права та незаконність судового рішення про стягнення аліментів, і не є визначальними при ухваленні рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з ухваленням нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. до державного бюджету України.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 ), яка продовжує навчання, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2086,50 гривень щомісячно, починаючи з 04.10.2019 року до 30.06.2022 року, до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 10 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк