Справа № 180/279/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 травня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 180/279/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-
24 лютого 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 16 червня 2005 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .
Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З січня 2010 року відповідач став проживати окремо, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, а у вересні 2010 року шлюб між ними було розірвано.
Після розлучення відповідач поїхав від сім`ї і жодного разу не навідувався, вихованням дитини він також не займається, участі у житті доньки не приймає, матеріальну допомогу на її утримання не надає, аліменти не сплачує, має велику заборгованість по аліментам, майже 112000 гривень, успіхами та здоров`ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчанням, складнощами та проблемами дитини не переймається, з вказаного часу жодного разу не відвідав дитину.
Протягом всього часу, а саме: з 2010 року і по теперішній час вона виховує дитину без допомоги відповідача, створюючи їй належні умови для повноцінного життя, матеріально її забезпечує. Усі питання щодо виховання дитини вирішує вона, як мати дитини, спілкується з вчителями, допомагає вирішувати організаційні питання, які стосуються виховного процесу дитини.
Відповідач замість того, щоб допомагати дитині, навпаки ставив якість перешкоди. Так, коли вона мала можливість оздоровити дитину за кордоном, то не могла отримати дозвіл останнього на виїзд із дитиною за кордон, для оздоровлення дитини, у зв`язку з чим не могла її оздоровити. На теперішній час вона не має змоги прописати дитину у квартирі, оскільки на це потрібен дозвіл батька, а його немає.
Відомостей про відповідача вона не має, будь-яка інформація про нього також відсутня, проводяться розшукові дії.
У червні 2019 року вона звернулася до органу опіки та піклування Марганецького виконкому із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
05.07.2019 року комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Маргнанецької міської ради надала рішення № 64 від 25.06.2019 року та висновок, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві , на їх задоволенні наполягає.
Відповідач неодноразово у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань від нього також не надходило.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 03 березня 2020 року, які надійшли на адресу суду 10 березня 2020 року, ОСОБА_2 значиться зареєстрованим: АДРЕСА_1 ( а.с.36).
У зв`язку з цим відповідач, крім викликів за вказаною адресою, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Оголошення про виклик відповідача опубліковано 14 травня 2020 року.
Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області, спеціаліст II категорії служби у справах дітей Марганецької міської ради - Пархоменко О.С., надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16.06.2005 перебували у шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року було розірвано ( а.с. 22).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 .
Копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 19 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 168 підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батьком - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 ( а.с. 5).
Як зазначає позивач у позові, що також встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, що після розлучення відповідач поїхав від сім`ї і більше жодного разу не навідувався.
З вказаного часу батько дитини, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує, аліменти на утримання дитини не сплачує, має велику заборгованість по сплаті аліментів, про дитину не піклується, участі в житті дитини не приймає, його місцезнаходження взагалі невідоме, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 ( а.с.23), ОСОБА_5 ( а.с. 24), довідками Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області та Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Як вказує позивач, що з 2010 року їй нічого не відомо про місце знаходження та проживання відповідача, останнім відомим місцем його реєстрації є: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 03 березня 2020 року, яка надійшла на адресу суду 10.03.2020 року ( а.с.36 ).
Так, із довідки Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області №49.2/6348 від 27.06.2019 вбачається, що по матеріалам зареєстрованим в Марганецькому ВП НВП до ЖЄО № 5424 проводиться розшук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкав м. Марганець, Сонячний квартал, який з 2010 року безвісті відсутній, за вказаним місцем мешкання, не проживає. На даний час місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено, будь-яка інформація про нього відсутня, продовжуються розшукові заходи ( а.с. 16).
Копією виконавчого листа по справі № 2-1073/10, виданого 30.09.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області підтверджується, що рішенням міського суду від 03 вересня 2010 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини свіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 21.06.2010 року і до її повноліття ( а.с. 17).
Довідкою про неотримання аліментів, наданою Марганецьким міським ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.05.17 р. за № 13.71-65/387 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 01.11.2016 року по 30.04.2017 року згідно виконавчого листа № 2-1073/10 ( а.с 18).
Як встановлено у судовому засіданні, вихованням, навчанням, забезпечення всім необхідним для життя та розвитку дитини, займається лише мати дитини - ОСОБА_1 .
Так із довідки навчально-виховного комплексу "Ліцей-спеціалізована загальноосвітня школа I-III ступенів № 10" від 14 червня 2019 року №102 та психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_3 вбачається, що остання навчається у НВК " ліцей-СЗШ № 10" з першого класу. Має хороший фізичний і розумовий розвиток та достатній рівень навчальних досягнень. Учениця надає перевагу предметам гуманітарного циклу, має хороший кругозір, добре розвинуте логічне мислення, любить читати. Вміє висловлювати власну думку, як усно, так і письмово. Програмний матеріал засвоює добре та осмисллено, має хорошу пам`ять, розвинену уяву, дуже дисциплінована, норми та правила поведінки не порушує. Приймає активну участь у житті класу та школи, має творчі здібності. Мати дівчинки цікавиться успіхами доньки, прислуховується до порад вчителя у навчанні та вихованні. Батько участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, з вчителями не спілкується ( а.с. 7-8).
Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 14 червня 2019 року та акту оцінки потреб сім`ї за № 109 від 14.06.2019 року, складеного фахівцем ЦСССДМ - ОСОБА_6 , сім`я ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , складається вона із трьох чоловік: ОСОБА_1 (мама); ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2 (батько), який знаходиться в розшуку, місце його знаходження не відоме. Батьки дівчинки розлучені, ніяких стосунків не підтримують. Батько, участі у вихованні дівчинки не приймає, матеріально не допомагає, з донькою не спілкується. Мама дівчинки задовольняє усі базові потреби доньки, забезпечує дитині комфортні умови для навчання та проживання. Дівчинка здорова, хворіє не часто. ОСОБА_7 навчається у ліцеї, має гарну успішність. Мама має довірливі стосунки із дитиною, пишається її досягненнями та заохочує її. В свою чергу, дівчинка дуже любить свою маму. Родина проживає у власній двокімнатній квартирі, умебльованою усіма необхідними меблями ( а.с. 9-14).
25 червня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 25).
05 липня 2019 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради розглянув питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради, з метою забезпечення подальших заходів щодо соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні, керуючись вимогами ст. 164 СК України, на підставі Постанови КМУ від 01.10.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини", вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 28-29).
Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист, та надані можливості, та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, та в умовах свободи і гідності.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька, це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача, щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і з урахуванням соціального захисту дитини та реалізації її прав на зростання у сімейному оточенні якнайкращих інтересів дитини, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок ( а.с. 39), який підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позов про позбавлення батьківських прав задоволено.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,81,141,247,258,259,263-265, 280-283,289 ЦПК України, ст.ст. 164,165,166 СК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Марганецької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовільнити.
ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( актовий запис про народження № 168).
Стягнути з ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , (паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула