Справа № 515/372/20
Провадження № 2/515/832/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Дукіна С.В.

представника відповідача - адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області

про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила вказаний позов, посилаючись на те, що 17.01.1987 р. між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. За час спільного проживання ними 03.07.2001 р. на під- ставі договору дарування було прийнято у дар у спільну сумісну власність без визначення часток житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, 25. 07.2018 р. ними була приватизована земельна ділянка у спільну сумісну власність без визначення часток з кадастровим номером :02:003:123 загальною площею 0,0891 га за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. На час відкриття спад-

щини вона була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем. Діти у встановлений законом

строк подали до нотаріуса заяви про відмову у прийняття спадщини на її користь. Однак, нота- ріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що частки майна власників у правовстановлюючих документах не зазначені. Оскільки частки спірного майна не ви- значені, а згідно чинного законодавства частки всіх співвласників є рівними, вважає, що співвлас- никам належало по 1/2 частині спірного будинку. Зважаючи на дані обставини. просила суд визна-

чити, що ОСОБА_2 належало 1/2 частина у спільній сумісній власності на житловий будинок та 1/2 частина у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого про- вадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Як передбачено ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про ро- згляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий роз- гляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в ра- зі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного за- собу не здійснюється.

В силу ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копій: паспорту серії НОМЕР_1 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.4,9) вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Приморське Татарбунарського райо- ну Одеської області; після реєстрації шлюбу 17.01.1987 р. між нею та ОСОБА_2 їй присвоєне шлю- бне прізвище « ОСОБА_1 ».

Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с.14,15) пі- дтверджується, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народ - ження, зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

Як вбачається із змісту договору дарування від 03.07.2001 р. (а.с.24), ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли в дар житловий будинок з дворовими спорудами по АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власнос- ті № 133884386 від 10.08.2018 р. (а.с.23) підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будин- ку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:- 003:1237, загальною площею 0,0891 га,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.17), чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбунари Одеської області.

Відмова нотаріуса (спадкова справа № 51/2020 від 2020 р.) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 з причини невизна- ченості частки майна співвласників (а.с.18).

Вартість спірного будинку складає 73036 грн., що видно із звіту про незалежну оціночну варті- сть житлового будинку, загальною площею 54 кв.м, житловою площею 48,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Імперіал- 777» від 05.03.2020 р. на замовлення позивача (а.с.21-22).

Вартість спірної земельної ділянки складає 34972 грн., що видно із звіту про незалежну оціноч- ну вартість земельної ділянки площею 0,0891 га, для будівництва і обслуговування житлового бу- динку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:003:1237, виготов- леного ФОП « ОСОБА_7 » від 09.03.2020 р. на замовлення позивача (а.с.19-20).

Згідно ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), на- лежить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення ча- сток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

В силу ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісний власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, як- що інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізи- чної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на зага- льних підставах.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку ( квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Згідно п.3.4. Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадку- вання» від 16.05.2013 р., у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадко- ємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення част- ки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0891 га, для будівництва і обслуго- вування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: : 02:003:1237 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Однак позивач не має можливості вирішити питання, пов`язане з прийняттям спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка, у зв`язку з невизначенням частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

В силу ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної влас- ності здійснюється за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Оскільки іншого не встановлено, частки співвласників у праві спільної сумісної власності на спірну ділянку є рівними за кожним.

Таким чином, позовна вимога про визначення частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власно- сті на вище вказану земельну ділянку та житловий будинок є обґрунтованої і підлягає до задово- лення.

У відповідності з ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його сме- рті.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за зако- ном мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкода- вцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прий- няття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивачка як єдина спадкоємиця за законом, належно прийняла спадщину, набувши усіх прав та обов`язків ОСОБА_2 , належних йому на час смерті і таких, що не припинилися внаслідок його смерті, до них належить і право власності на частку у спірній земельній ділянці та право вла- сності на частку у спірному житловому будинку.

Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за пись- мовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законо- давством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку зе- мельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку також слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 368-370, 1216, 1217, 1226, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності задоволь- нити.

Визначити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбунари Одеської області, належала 1/2 частка у спільній сумісній власності, а саме: у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:1237 загальною площею 0,0891 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпо- дарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 част- ку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:1237 загальною площею 0,0891 га за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жит- лового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко