Ухвала

02 червня 2020 року

м. Київ

справа № 185/4749/19

провадження № 61-8284ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 листопада 2018 року до 28 листопада 2019 року включно в розмірі 117 659,94 грн.

На обґрунтування позову зазначав, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, визнано незаконним наказ відповідача про його звільнення, поновлено його на роботі, стягнуто з роботодавця середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 лютого 2018 року до 20 листопада 2018 року. Рішення суду відповідачем не було виконано. У зв`язку з наведеним просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 листопада 2018 року до 28 листопада 2019 року у розмірі 117 659,91 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 008,96 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року змінено, зменшено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача, з 56 008,96 грн до 50 322,84 грн.

21 травня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, стягнути з відповідача на його користь 63 355,35 грн за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2018 року до 23 травня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.

Ціна позову становить 117 659,91 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200).

Посилання заявника на фундаментальне значення касаційної скарги для формування єдиної правозастосовної практики є безпідставними, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування такого твердження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року та та постанова Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук