РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Мельник В.В.,

за участю :

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про тимчасове зупинення виконання рішення суду про стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів-,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: тимчасово зупини виконання судового рішення по стягненню аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 та на ОСОБА_1 , а також просив звільнити його від сплати аліментів до моменту покращення його матеріального становища.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки, ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 3 років. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.04.2019 рішення суду змінено в частини розміру аліментів на дитину, а саме на ј. На сьогоднішній день позивач зазначає, що він має заборгованість зі сплати аліментів, а також борги, які виникли в результаті судових рішень, а саме у справі: № 640/2145/18 за позовом ПАТ «Страхова компанія «АРКС» позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Страхова компаня «АРКС» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 410 896,88 грн. , витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 153,39 грн., а також судове рішення у справі № 953/6835/20 від 18.05.2020 за яким накладено на нього штраф в розмірі 10000 грн., а також просив врахувати те, що у зв`язку з розглядом зазначених справ, він постійно здійснює витрати на адвокатів та судові процеси з відповідачем. Відповідач зазначив, що він є ФОП, однак постійного доходу не має, тому на сьогодні у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів та він не має змоги її погасити, та сплачувати вчасно аліменти. Таким чином, у зв`язку з відсутністю постійного систематичного та стабільного доходу, наявністю великої кількості богів та судових проваджень, які позбавляють його можливості сплачувати аліменти на дитину, він звернувся до суду з позовом про тимчасове зупинення виконання рішення про сплату аліментів та звільнення його від їх сплати до моменту покращення його матеріального становища.

16.11.2020 відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача виходячи наступного. Посилання позивача ОСОБА_3 про наявність заборгованості по сплаті аліментів не є поважними причинами для обґрунтування складного матеріального стану позивача, а навпаки є порушенням батьківських обов`язків позивача щодо утримання своєї дитини. Також відповідач зазначає, що безпідставними є посилання позивача, як на підставу виникнення скрутного матеріального стану наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 у справі № 640/2145/18 про стягнення суми страхового відшкодування, оскільки таке відшкодування виникло на підставі винних дій самого позивача ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, та на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 у справі № 953/6835/20, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння), оскільки позивач ОСОБА_3 свідомо порушив законодавство України, та мав можливість передбачити відповідальність за скоєння правопорушення. Також, відповідач зазначає, що безпідставними є посилання позивача на виникнення витрат на адвокатів у зв`язку з судовим справами, оскільки саме протиправна поведінка позивача ОСОБА_3 (нанесення ним тілесних ушкоджень відповідачці) стала причиною розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними рішеннями, а подальші справи є наслідками розірвання шлюбу та здійснення позивачем насильства у сім`ї. Крім того, відповідач зазначила, що посилання позивача на те, що він після розлучення з ОСОБА_1 сумлінно виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дитини та надає додаткову допомогу при лікуванні, або купує для дитини необхідні речі є суцільною вигадкою позивача ОСОБА_3 та не підтверджено жодним доказом та навпаки нехтування позивачем своїми батьківськими обов`язками підтверджується наявністю його боргу по сплаті аліментів. Крім того, відповідач зазначає, що з моменту народження дитини, догляд за нею та утримання здійснює виключно ОСОБА_1 , у томі числі й відвідування лікарні. Також посилання позивача , що нібито він самостійно надає грошові кошти на додаткові витрати, спростовуються й його позовною заявою, де він зазначає про те, що він не має змоги утримувати себе. Також відповідач вказує, що безпідставними також є посилання позивача на відсутність систематичного доходу від підприємницької діяльності, оскільки неможливість здійснення підприємницької діяльності не позбавляє підприємця права на працевлаштування найманим працівником за трудовим договором на інші суб`єкти господарювання , де він зможе отримати заробітну плату (систематичний дохід) та виконувати у повному обсязі свої батьківські обов`язки, щодо утримання дитини. Тимчасова відсутність систематичного доходу не тільки не доведена позивачем, але взагалі не є підставою для зменшення розміру аліментів або звільнення від їх сплати, що також висловлено в постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 464/3480/17-ц. Також відповідач зазначає, що відсутність у вимогах позивача граничної дати строку звільнення від аліментів, свідчить про направлення вимог позивача на ухилення від сплати аліментів.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Мельниченко Є.О.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Мельниченко Є.О. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позові вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Старецький В.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 6).

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 13.12.2018 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2018 до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 02.07.2018 до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 7-8).

Постановою Харківського апеляційного суду від 05.04.2019 рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 змінено, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення залити без змін. (а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до роз`яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 Сімейно кодексу, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно матеріал справи вбачається, що 07 вересня 2020 року Київським районним судом м. Харкова задоволено позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 410 896,88 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 6153,39 грн. (а.с. 11-13).

Також, відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 у справі № 953/6835/20 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн., а також позбавлено право керування транспортними засобами строком на 1 рік. (а.с. 16-17).

Також, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебували також на розгляді справи за участі позивача та відповідача про розірвання шлюбу, про розподіл майна подружжя, про визнання права власності та усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від неї. (а.с. 18-19,21, 23-24).

Однак, зазначені докази, не можуть підтверджувати матеріального стану позивача та слугувати підставою для звільнення позивача від сплати аліментів. Крім того, позивачем не надано доказів, що у зв`язку з розглядом зазначених цивільних справ, ним були понесенні значні витрати на послуги адвокатів, та крім того, відомостей про те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 яким стягнуто з відповідача на користь ПАТ «СК «РККС» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 410896,88 грн., а також судові витрати в розмірі 6153,39 грн. набрало законної сили та воно звернуто до виконання, суду не надано.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він є фізичною особою-підприємцем та на разі не має систематичного доходу від підприємницької діяльності, оскільки вказане не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів або звільнення від аліментів, оскільки платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

Такий правовий висновок також міститься в постанові Верховного суду від 23.01.2019 в справі № 464/3480/17-ц.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, наведене суд вважає, що з урахуванням викладених вище обставин, відсутні підстави для тимчасового зупинення виконання судового рішення, а також звільнення позивача від сплати аліментів.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про тимчасове зупинення виконання рішення суду про стягнення аліментів на малолітню доньку ОСОБА_4 та дружину ОСОБА_1 та звільнення його від сплати аліментів до покращення матеріального становища.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: С.Л. Шаренко