Справа № 367/739/17
Провадження №2/367/314/2020
04 червня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Шестопалової Я.В.,
при секретарі Будинкевич Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу,-
Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого зазначив, що 15.08.2013 р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АЕ/1614431. Забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії полісу 19.08.2013р.-18.08.2014р.
Також зазначають, що 17.07.2014р. в м. Ірпінь Київська обл.. на вул. Котляревського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля DACIA Logan д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб DACIA Logan д.н.з. НОМЕР_3 був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується довідкою про ДТП № 9413285 та постановами Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2014року та від 10.09.2014року. Разом з тим, згідно постанови суду від 10.09.2014року, відповідача було визнано винним у порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується протоколом медичного огляду № 161 та особистим зізнанням відповідача.
Зазначають, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він: - керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Також звертають увагу на те, що оскільки відповідач був притягнений до відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, до позивача перейшло право вимоги коштів в сумі 18 050,47грн. Та 22.10.2014року відповідачу було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу. Станом на момент подання позову кошти на рахунок позивача не надходили.
У зв`язку з наведеним ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 18 050,47 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток за місцем реєстрації, оголошенням на офіційному сайті Судової влади України відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Суд, керуючись вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.07.2014р. в Київська обл.., м. Ірпінь на вул. Котляревського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля DACIA Logan д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб DACIA Logan д.н.з. НОМЕР_3 був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується довідкою про ДТП № 9413285 та постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2014року(а.с.8-10,35)
Також встановлено, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 10.09.2014року, відповідача було визнано винним у порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що також підтверджується протоколом медичного огляду № 161 та особистим зізнанням відповідача(а.с.36)
Крім того, встановлено, що 22.10.2014року відповідачу було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу.(а.с. 37).
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Як передбачено частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. №1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п.п.1.1., 1.2, 1.3, 1.4, 1.12 ч.1 стаття 1 ЗУ страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; дорожньо-транспортна пригода-подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п.2.1 ст. 2 ЗУ).
Отже, як на думку суду, Закон №1961-IV є спеціальним щодо вирішення даних спірних правовідносин.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 згаданого ЗУ).
Відповідно до п.п. 9.1., 9.4. статті 9 згаданого Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 ЗУ).
Статтею 33 Закону передбачені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, за п. 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 34 Закону визначені дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати відбувається відповідно до положень статті 36 Закону.
Відповідно до п. а) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 згаданого Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, на думку суду, чинним законодавством передбачено обов`язок щодо виплати страхового відшкодування саме особою, яка визнана винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Вирішуючи даний спір, судом достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , постановою Ірпінського міського суду Київської області від 05.09.2014року (справа №367/5569/14-п) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10.09.2014року (справа №367/5542/14-п) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які є чинними на час розгляду даної справи.
Отже, за встановленими обставинами та дослідженими доказами в їх сукупності, суд, розглядаючи справу, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_1 , вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У відповідності до платіжного доручення № ЗР004865 від 25.01.2017 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., а відтак вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 82, 258-259, 265, 268, 354, 279, 141 ЦПК України, ст.ст. 22, 1161, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Ірпінський міський суд апеляційної скарги протягом 30 днів з виготовлення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я.В. Шестопалова