Справа № 307/1059/20
Провадження № 2/307/871/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ільницькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник ОСОБА_2 , до Біловарської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Біловарської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві представник ОСОБА_2 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: будинок садибного типу, загальною площею 112,8 кв.м., в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,25 га, в АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 1220 ЦК України час відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, і в даному випадку - це 19 лютого 2007 року. У відповідності до положення ст. 1221 ЦК України місцем спадщини є останнє місце проживання спадкоємця, в даному випадку - це с. Біловарці. У 1984 році ОСОБА_3 побудувала житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала сім`я ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (бабуся позивачки), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мама позивачки), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік позивачки). Спадкодавець була одружена з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.12.1997 року. Спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт і таким чином визначила посмертну юридичну долю свого майна, шляхом складання заповідального розпорядження, і, таким чином, у відповідності до ч.1 ст. 1217 ЦК України майно успадковується за заповітом. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України спадкоємцем за заповітом у даному випадку є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - онука спадкоємця. Позивачка прийняла спадщину на не оформлене майно, а саме житловий будинок садибного типу, загальною площею 112,8 м.кв., що підтверджується довідкою №85/02-13 від 12.03.2020 року, витягом з погосподарської книги №1 Біловарської сільської ради. У матеріалах справи є довідка №84/02-13 від 12.03.2020 року, витяг з погосподарської книги №3 Біловарської сільської ради, про те, що спадкодавець був головою і власником дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . На день відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в будинку проживала та була зареєстрована позивачка, а саме: ОСОБА_1 . Згідно довідки №83/02-13 від 12.03.2020 року Біловарської сільської ради в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають, не користуються і не були зареєстровані діти-інваліди, інваліди, непрацездатні і таким чином єдиним спадкоємцем є позивачка - онука спадкодавця. У матеріалах справи є рішення Біловарської сліьської ради №29 від 16.01.1997 року про передачу земельних ділянок у приватну власність. Витяги з погосподарської книги, рішення сільської ради є важливими доказами, що об`єкт спадкування не належить до самочинного будівництва. У матеріалах справи є відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, щодо спадкового майна (лист №13/02-14 від 08.04.202020 року), оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вище загадане спадкове майно. Представник також зазначив, що у позовах про визнання права власності ціна позову визначається вартістю майна. Згідно висновку про вартість об`єкту оцінки житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 від 03.03.2020 року вартість будинку становить 83991 гривень.

Просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 у порядку спадкування право власності на житловий будинок садибного типу, загальною площею 112,8 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Біловарської сільської ради в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 та після одруження з ОСОБА_5 змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується її свідоцтвами про народження та про одруження.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.01.1979 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уклали шлюб 25 січня 1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвами про їх смерть серії НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .

Відповідно до заповіту, складеного секретарем виконкому Біловарської сільської ради Войтенко Г.В. 10.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №24/05/1, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіла все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно довідки виконкому Біловарської сільської ради від 12.03.2020 року за №83/02-13, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , малолітні, неповнолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не зареєстровані і не проживають та цим будинком не користуються.

В довідці-витягу виконкому Біловарської сільської ради з погосподарської книги №1 Біловарської сільської ради від 12.03.2020 року за №84/02-13, зазначено, що станом на 19.02.2007 року в будинку в АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (власник і голова дворогосподарства, бабуся позивачки), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати позивачки), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (позивачка), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік позивачки).

Згідно довідки-витягу виконкому Біловарської сільської ради з погосподарської книги №1 Біловарської сільської ради від 12.03.2020 року за №85/02-13, станом на 12.03.2020 року в будинку зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мати позивачки), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (позивачка), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік позивачки).

Згідно довідки виконкому Біловарської сільської ради від 12.03.2020 року за №86/02-13 в с. Біловарці вул. Леніна перейменовано на вул. Біловарську , згідно розпорядження Біловарського сільського голови №19 від 25.03.2016 року.

Згідно довідки Тячівського РПТІ від 12.03.2020 року за №09/39, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №202676013 від 03.03.2020 року, право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , станом на 31.12.2012 року та 03.03.2020 року не зареєстровано.

З проекту технічного паспорту, виготовленого 28 лютого 2020 року Тячівським підприємством технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_11 , вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , побудований в 1984 році, його загальна площа становить 112,8 квадратних метри.

Висновком про вартість об`єкта оцінки від 03.03.2020 року стверджується, що ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 складає 83991 гривень.

Згідно архівного витягу з рішення V сесії ХХІІ скликання Біловарської сільської ради від 16.01.1997 року за №29 вбачається, що ОСОБА_4 вирішено передати земельну ділянку, яка була в її постійному користуванні в АДРЕСА_1 , площею 0,15 га..

Відповідно до листа приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. від 10.04.2020 року за №13/02-14 ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін та не має правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлій на день смерті, а тому їй необхідно звернутися в суд про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно з пункту 3 глави 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Як вбачається з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року, вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам слід враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові. Вказана відмова нотаріуса повинна бути виражена у письмовому вигляді у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Суд зазначає, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивач та його представник суду не надали.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Також поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» не є тотожними, адже законодавець розмежовує ці поняття та пов`язує з виникненням зазначених майнових прав різні наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте, доказів про те, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину суду з винесенням нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не надано.

Також, суд зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про те право власності на нерухоме майно, у разі прийняття спадщини, виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим необхідно розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Представник позивача посилається на ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що право позивача на спадщину було оспорене чи не визнане. Також, не вбачається, що позивач використав надані законодавством можливості оформлення спадкових прав та належним чином оформив своє право власності на спадкове майно.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка вже є власником, а не бажає ним стати, наприклад, в порядку спадкування.

Набуття права власності в порядку спадкування регулюється окремими нормами.

За таких обставин у суду не має правових підстав застосовувати до даних правовідносин норми ст. 392 ЦК України.

Також, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості оскаржувати дії нотаріуса відповідно до Глави 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, так як позивачем та його представником не доведено, що позивач є вже власником спадкового майна в розумінні ст.ст. 317, 319, 1297 ЦК України, та має право на захист такого права на підставі ст. 392 цього Кодексу, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник ОСОБА_2 , до Біловарської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.392, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник ОСОБА_2 , до Біловарської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач - Біловарська сільська рада, адреса: с. Біловарці, вул. Біловарська, 56, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Повний текст рішення складено 9 червня 2020 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко