Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 347/576/18

провадження № 61-45995св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Томин О. О., Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 27 лютого 2017 року він отримує пенсію за віком.

Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області при нарахуванні йому пенсії не врахувало період його роботи з 27 січня 1988 року по 14 липня 1995 року.

Вказував на те, що 17 жовтня 1974 року він прийнятий на роботу до Косівського заводу будматеріалів. 02 вересня 1975 року цей завод був перейменований на ВАТ «Джурівський хімзавод», а в подальшому - на завод «Ватра». 01 лютого 1991 року він був переведений робітником на фабрику « Дударик ». 12 січня 1995 року на цій фабриці виникла пожежа, внаслідок якої знищені всі бухгалтерські документи, в тому числі книги наказів та книги з нарахування заробітної плати.

Зазначав, що факт його роботи у період з 27 січня 1988 року по 14 липня 1995 року можуть підтвердити його співробітники.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив встановити період його роботи з 27 січня 1988 року по 14 липня 1995 року на ВАТ «Джурівський хімзавод» та фабриці « Дударик » для зарахування цього періоду до страхового стажу та перерахунку пенсії за віком.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Косівського районного суду від 21 травня 2018 року у складі судді Крилюк М. І. заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено ОСОБА_1 період його роботи з 27 січня 1988 року по 14 липня 1995 року на ВАТ «Джурівський хімзавод» та фабриці « Дударик » для зарахування даного періоду до страхового стажу та перерахунку пенсії за віком.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог заявника. Також суд першої інстанції врахував, що позасудовим способом неможливо встановити такі факти, що мають юридичне значення, а первинні документи, які б їх підтверджували, не збереглися.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року апеляційну скаргу Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, закрито.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що встановлення факту наявності трудового стажу відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, здійснюється органами Пенсійного Фонду України, а не у судовому порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні його заяви про встановлення факту наявності трудового стражу, не врахував, що він не має можливості підтвердити цей факт у позасудовому порядку, оскільки первинні документи, які б його підтверджували, не збереглися, а Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відмовило йому у підтвердженні трудового стажу у період з 27 січня 1988 року по 14 липня 1995 року на ВАТ «Джурівський хімзавод» та фабриці « Дударик ».

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у складі судді Стрільчука В. А. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Розпорядженням Верховного Суду від 15 квітня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 квітня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працюючий пенсіонер з 27 лютого 2017 року. Стаж роботи становить 24 років 5 місяців 06 днів, взятий за періоди з 01 грудня 1980 року по 30 листопада 1985 року та з 11 червня 2004 року по 31 грудня 2016 року.

Згідно з листом Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року № 129/Б-15 з 11 вересня 1980 року по 01 лютого 1991 року період роботи позивача на заводі «Ватра» зарахувати до стажу згідно з трудовою книжкою немає можливості, оскільки відсутні наказ про прийняття на роботу, копії первинних документів та довідка про зарплату.

З 02 лютого 1991 року по 10 грудня 1996 року період роботи на фабриці « Дударик » зараховано частково.

У зв`язку з пожежею на фабриці « Дударик » знищені всі бухгалтерські документи, у тому числі книги наказів та книги з нарахування заробітної плати, а тому немає можливості підтвердити наказ від 08 лютого 1991 року № 2/24 про прийняття позивача на роботу, також відсутні відомості про нарахування зарплати за період з 02 лютого 1991 року по 31 грудня 1994 року, тому немає підстав для зарахування до страхового стажу цього періоду роботи.

Згідно з довідкою про заробітну плату від 08 лютого 2017 року № 8 за період роботи з 01 січня 1995 року по 31 жовтня 1995 року враховано в страховий стаж період з 15 липня 1995 року по 31 липня 1995 року у зв`язку з нарахуванням зарплати тільки в цьому місяці.

Відповідно до довідки відділення ДПН Косівського РВВС від 18 липня 1995 року на фабриці « Дударик » 12 січня 1995 року виникла пожежа, якою знищено адміністративний корпус, бухгалтерію, відділ кадрів, корпус цеху, прибудови та складські приміщення.

Згідно зі свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові від 18 червня 2004 року серії НОМЕР_1 позивач змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу йому необхідно для здійснення перерахунку пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк І. А. Воробйова Р. А. Лідовець