печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2020 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ», про встановлення факту поширення недостовірної інформації та її спростування,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Представник заявника - адвокат Пархоменко О. О. звернулася до суду з вказаною заявою про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 , яка опублікована від імені користувача облікового запису « Александр Синицкий » на відеохостингу Youtube у формі аудіовізуального твору (відеоролик), та спростувати її:

- ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_13 », тривалістю 25 :09 год.,

- ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_14 », тривалістю 07: 51 год .,

- ІНФОРМАЦІЯ_12 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_15 », тривалістю 17:12 год.

Свою заяву у порядку окремого провадження заявник мотивує тим, що встановити власника зазначеного акаунта і відповідно особу, яка виклала вказані відеоролики та інформацію на відеохостингу Youtube у мережі Інтернет, не вдалося. Тому відповідно до пункту 3 частини четвертої ст. 277 ЦПК України, заінтересована особа, право якої порушено, заяву подано у порядку ст. 315 ЦПК України.

Ознайомившись та проаналізувавши матеріали заяви про встановлення факту поширення недостовірної інформації, судом встановлено, що у справі провадження не може бути відкрито, в зв`язку з наявними обставинами, передбаченими статтею 315 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено частиною другою ст. 315 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації та її спростування в порядку окремого провадження, представник заявника посилається на те, що особа, яка поширила, на переконання заявника, недостовірну інформацію, невідома.

Відповідно до положень пункту 3 частини четвертої ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Встановлення факту поширення недостовірної інформації в порядку окремого провадження можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, вказаних у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 (пункт 12), належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, згідно з роз`ясненнями Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею.

В той же час, як вбачається із змісту поданої заяви, власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, є відомим заявнику, - Google LLC, а автором, що і зазначається представником заявника, є особа під ім`ям ОСОБА_5 , який коментував відеоролик, як усно, так і письмово, посягаючи на честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Зазначено у заяві, що заявник намагався встановити власника зазначеного акаунта та відповідно особу, яка виклала вказані відеоролики та інформацію на відеохостингу Youtube у мережі Інтернет, але з`ясувати особу, яка поширила недостовірну негативну інформацію, не вдалося.

З огляду на зміст заяви вбачається, що поширювач інформації, яку заявник вважає недостовірною, не встановлений саме ним, а не встановлений взагалі. Окрім того, до заяви не додано доказів про спроби вставлення особи автора відеороликів та коментарів до них.

За таких обставин, можливості встановлення поширювача інформації заявником на даний час не є вичерпаними.

Також він не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку позовного провадження до власника веб-сайту, який надав технічну змогу розмістити інформаційний матеріал, що, у свою чергу, не суперечить Умовам користування сервісів Youtube, оскільки не пов`язано із індивідуальною відповідальністю автора.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про застосування частини четвертої ст. 315 ЦПК України і відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 293, 294, 315, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ», про встановлення факту поширення недостовірної інформації та її спростування.

Зобов`язати Управління казначейства у Печерському районі повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 420, 40 грн (№ 0.0..1 від 22 травня 2020 року, № ПН2 від 03 червня 2020 року), що було перераховано: одержувач УК у Печерському районі м. Києва, код отримувача 38004897, МФО 820019, рахунок IBAN НОМЕР_1 , призначення платежу: суд. збір за позовом до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова