справа № 752/528/20
провадження №: 2-з/752/58/20
У Х В А Л А

13.02.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», третя особа, яке не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 21.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 7518, за яким з ОСОБА_1 стягнуто суму заборгованості у розмірі 193495,36 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.10.2013 становить 1714639,01 грн, на користь ТОВ «ОТП Факторинг», таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2020, позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг», третя особа, яке не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

В лютому 2020, від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на виконання вищезазначеної ухвали суду, надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 15.01.2010.

Разом із поданням позовної заяви, представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо примусового стягнення заборгованості за виконавчим написом, вчиненим 21.03.2013 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7518, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» грошових коштів у сумі 193495,36 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 21.10.2013 становило 1714639,01 грн, а також шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 21.03.2013 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7518 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» грошових коштів у сумі 193495,36 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 21.10.2013 становило 1714639,01 грн, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 59260300.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 21.10.2013 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7518, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» грошових коштів у сумі 193495,36 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 21.10.2013 становило 1714639,01 грн. Виконавчий напис вчинено на підставі договору іпотеки, укладеному 23.01.2008 між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Факторинг» № PML-012/017/2008. Строк за який проводиться стягнення з 23.01.2008 по 15.05.2013. Разом з цим, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. перебуває виконавче провадження № 59260300 з виконання вищезазначеного виконавчого напису щодо з примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «ОТП Факторинг». Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у вказаній справі, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. від 03.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59260300, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 23.01.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстром № 256, передане в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна». Право вимоги за зазначеним договором іпотеки на підставі ст.ст. 512-516, 656, 1077-1086 ЦК України було придбано ТОВ «ОТП Факторинг» за договором про відступлення прав вимоги від 05.11.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 8676. Строк платежу за вищезазначеним договором іпотеки настав 09.09.2013. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 173476,03 швейцарських франків; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 20019,33 швейцарських франків; що всього становить 193495,36 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 21.10.2013 становить 1714639,01 грн; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 гривень. Всього, в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 1716339,01 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - з 23.01.2008 по 15.05.2013.

Однак, як вбачається із матеріалів заяви, представником позивача не наведено будь-яких підстав в силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України, які б давали суду право забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса.

Крім того, вимоги заяви про забезпечення позову та позовні вимоги є не співмірними, оскільки у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, передбачатиме фактично задоволення позовних вимог, яке має тимчасовий характер.

Разом з цим, слід зазначити, що вирішення питання щодо заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо примусового стягнення заборгованості за виконавчим написом, вчиненим 21.03.2013 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7518, не входить до повноважень суду, а є виключною компетенцією державного або приватного виконавця згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи представника позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», третя особа, яке не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур