ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
2/622/122/20
Справа № 622/1490/19 р.

11.06.2020 року смт Золочів
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
за участю секретаря Дмитренко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 02.07.2013 року вона передала відповідачу ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_3 у борг 160000,00 грн., таким чином уклали договір позики який оформили розпискою, написану в її присутності відповідачем ОСОБА_2 та підписану відповідачем та її чоловіком. Борг отриманий подружжям сумісно, без визначення часток, тому належить їм у рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 та отримала свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Оскільки до цього часу грошові кошти відповідач не повернула, 19.06.2019 року та 24.07.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявами в письмовій формі з проханням повернути борг, однак ні боргу ні відповіді на звернення вона не отримала.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши завчасно заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, у відповідності до п.1 ч.8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 17.02.2020 року, 04.03.2020 року, 17.03.2020 року, 09.04.2020 року, 14.04.2020 року, 04.05.2020 року, 25.05.2020 року не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала.
Тому, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2013 року ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 отримали в борг від ОСОБА_1 160000,00 грн., про що склали розписку (а.с.24).
19.06.2019 року та 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_2 було направлено листи з вимогою про повернення боргу за розпискою в строк 30 днів з моменту направлення листів. Додатково ОСОБА_1 просить повідомити чи дійсно помер ОСОБА_3 (а.с.5, 25).
З актового запису про смерть №06 від 13.02.2017 року, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданих на виконання ухвали суду від 04.03.2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50,51-52).
З матеріалів спадкової справи №88/2017 заведеною після смерті ОСОБА_3 , наданої суду на виконання ухвали суду від 17.03.2020 року, вбачається, що спадщину після останнього прийняла його дружина ОСОБА_2 , звернувшись у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст. ст. 525,526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Також за змістом ст. ст. 611,612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За правилами ч. 2ст. 527 ЦК України, кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно зіст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтями1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Таким чином, за змістом ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Наявність всього успадкованого майна, незареєстрованого майна, грошей в банках, вкладів тощо, вартість, перелік цього майна, прийнятого в спадок тощо, буде встановлюватися в період виконання виконавчого провадження за Законом України " Про виконавче провадження", у тому числі їх наявність у третіх осіб або сторін тощо, в банках, товариствах, заповітах тощо. Тому боргові зобов`язання підлягають стягненню та погашенню в повній сумі претензії позивача по захисту майнового права позивача в судовому порядку.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Зазначене також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.3012 № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Таким чином, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.
Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у ст. 12 ЦПК України та передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, і у разі, якщо відповідач`її оспорює, то саме він повинен довести іншу вартість майна.
За змістом ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явитисвої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від позивача у борг грошові кошти в загальному розмірі 160000,00 грн. Отримані кошти не повернули. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадщину після смерті останнього прийняла та оформила ОСОБА_2 . Однак, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за позикою за його життя не припинився внаслідок його смерті, а перейшов до його спадкоємців Матеріалами спадковоїсправи встановлено, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 звернулася його дружина ОСОБА_2 ,яка вказаною заявою прийняла всю спадщину за законом де б вона не була із чого б вона не складалася після смерті чоловіка. Наявність інших спадкоємців судом не встановлено. Позивач неодноразово зверталася до боржника та спадкоємця боржника з вимогою про повернення суми боргу, у тому числі шляхом направлення претензії по сплаті боргу як відповідачу. Однак, відповідач борг до теперішнього часу позивачу не повернула. Оскільки, відповідач одноособово прийняла всю спадщину після смерті свого чоловіка, а тому зобов`язана нести відповідальність перед кредитором за борговими зобов`язаннями померлого ОСОБА_3 . При цьому відповідач, достовірно знаючи про заявлені до неї вимоги, не спростувала тверджень позивача, що саме вона є спадкоємцем ОСОБА_3 , наявність заборгованості за договором позики та не оспорювала її розмір, оскільки відзив на позовну заяву або будь-яких інших заперечень не надавала до суду.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя О. В.Чернова