ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9635/19
провадження № 2/753/647/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засіда Долі М.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 27 934,00 грн. та зобов`язання відповідачів провести ремонт сантехнічного обладнання у своїй квартирі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 . Над квартирою позивача розташована квартира АДРЕСА_2 НОМЕР_1 яка на праві спільної власності належить відповідачам. 06.01.2017 року в квартирі позивача відбулося залиття з квартири АДРЕСА_3 , про що 10.01.2017 року було складено акт про залиття, в якому зазначено, що залиття відбулося з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Причину залиття встановити не було можливо, так як відповідачі самовільної її усунули. Друге залиття відбулося 03.06.2018 року, у зв`язку з чим 11.06.2018 року було складено акт про залиття, яким також встановлено, що залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 , причину залиття встановити не було можливо, так як відповідачі самовільної її усунули. Третє залиття сталося 14.08.2018 року. Відповідно до складеного акту про залиття від 17.08.2018 року причиною залиття стало пошкодження вентеля ГВП на кухні квартири АДРЕСА_3 . Позивач неодноразово зверталася до мешканців квартири АДРЕСА_3 з проханням усунути причину залиття та відшкодування заподіяної шкоди. Однак звернення позивача залишено без відповідного реагування. Відповідно до висновку № ED-1727-1-1171.18 від 05.11.2018 року розмір матеріальної шкоди, що завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 23 019,00 грн. Враховуючи зазначене, відповідачі повинні сплатити на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди зазначену суму, а також 4 915,00 грн. витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

13.02.2020 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на те, що надані акти про залиття квартири складено без дотримання типової форми, передбаченої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, поданий експертний висновок не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України. Відповідачі ніякої шкоди майну позивача не завдавали, ніякого залиття з їхньої квартири не відбувалося. Не визнали також заявлений позивачем розмір судових витрат.

25.02.2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив про те, що заява про факт залиття № Н-253 датована 15.08.2018 року, а не 14.08.2018 року як зазначають відповідачі, а тому лист КП «Керуючакомпанія з обслуговуванняжитлового фонду Дарницького району м. Києва» не є належним доказом у справі. Подані акти повністю відповідають встановленим вимогам, у них зазначено дату затоплення, сліди та причини залиття. Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної, не впливає на його чинність. Висновок експертного дослідження також відповідає нормам права.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на неналежність доказів, покладених в обґрунтування позову. Вказав, що акти про залиття не відповідають вимогам Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомунгоспу № 76 від 17.05.2005 р. та листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-19765, оскільки їх було складено у відсутність власників квартир, не зазначені причини залиття та обсяги необхідних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень. Відповідачів жодного разу не повідомляли про залиття квартири позивача і не запрошували для складання акту.

Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» в судове засідання не прибув, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачеві на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , решта квартири належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по ј кожному, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 80-81).

Позивач зареєстрована та проживає у вказаній квартирі.

Квартира АДРЕСА_4 належить відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по ј частині кожному (а. с. 76 - 79).

З наданих позивачем Актів про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 10.01.2017 року, 11.06.2018 року та 17.08.2018 року вбачається, що тричі - 06.01.2017 року, 03.06.2018 року та 14.08.2018 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . У перших двох випадках встановити причину залиття не було можливо, оскільки мешканці квартири АДРЕСА_3 її усунули самовільно. Останнього разу залиття відбулося з причини пошкодження вентиля ГВП на кухні квартири АДРЕСА_3 . (а. с. 38, 39, 40).

Відповідно до акту від 10.01.2017 року в квартирі АДРЕСА_5 видно сліди залиття в коридорі - 11,8 кв.м. стіни, стеля; кімнаті - 9,8 кв.м. стіни, стеля; кімнаті - 14,7 кв.м. стіни і стеля, ванна - 2,6 кв.м. стеля, вбиральня - 1,0 кв.м. стеля.

Відповідно до акту від 11.06.2018 року у квартирі позивачів видно сліди залиття: коридор - 11,8 кв.м. стіни, стеля; кухня - 7,2 кв.м. стіни, стеля; кімната - 16,9 кв.м. стіни, стеля.

Відповідно до акту від 17.08.2018 року у квартирі видно сліди залиття: кухня - 7,2 кв.м. стіни, стеля; кімната - 16,9 кв.м. стіни, стеля.

Відповідно до Висновку № ED-1727-1-1171.18 від 05.11.2018 року, матеріальна шкода, що завдана внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 23 019,00 грн. (а. с. 41 - 60).

21.12.2018 року позивач звернулася письмово до мешканців квартири АДРЕСА_4 з проханням вжити заходів для усунення причини залиття, щоб залиття не відбулося повторно, відшкодувати вартість завданої майнової шкоди та вартість проведення експертного дослідження (а. с. 61 - 63, 64, 65).

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Враховуючи встановлене вище, суд вважає доведеними факти залиття квартири АДРЕСА_1 та заподіяння власника квартири збитків, які виразилися у пошкодженні стін та стелі в коридорі, кухні, житлових кімнатах, ванній та вбарильні.

Разом з цим відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Натомість той факт, що причини залиття були усунуті мешканцями квартири АДРЕСА_3 самостійно без відключення водопостачання в усьому будинку, дає підстави вважати, що залиття сталося саме з вини мешканців квартири АДРЕСА_3 та пошкодження труб водопостачання мало місце на ділянці після лічильника, за яку несе відповідальність власник квартири.

Посилання представника відповідача на те, що акти про залиття квартири не відповідають вимогам щодо його змісту та форми, отже не можуть бути належним доказом розміру завданої шкоди, суд не приймає до уваги виходячи з того, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані (Аналогічні висновки місяться в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 та від 29 травня 2019 року у справі №645/2087/15).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідачів провести ремонт сантехнічного обладнання у своїй квартирі, то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що сантехничне обладання в квартирі відповідача потербує ремонту та саме його неналежний стан став причиною залиття квартири поверхом нижче..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий 768,40 грн., тобто по 192,10 грн. з кожного, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Доказів сплати позивачем 4 915,00 грн. за експертне дослідження суду не надано, тому вказані витрати не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 22, 386, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 19, 76-80, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 23 019 грн. 00 коп.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Позивач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», , адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, 148-А.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Заставенко М.О.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2020 року.