Справа № 747/156/20
Провадження № 2/747/77/20
РІШЕННЯ

іменем України

03.06.2020 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, і просить суд стягнути з відповідача позику в сумі 35 628 грн, відсотків за договором позики в сумі 36 361 грн, неустойку в формі пені в сумі 16 936 грн та судових витрат в сумі 889 грн. 25 коп, всього на суму 89 814 грн. 25 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 24 березня 2017 року відповідач отримала від позивача позику в сумі 35 628 грн строком на 1 місяць. Але позичальник не повернула позику та більшу частину відсотків в строк і залишається боржником по зобов`язанню до теперішнього часу. Із загальної суми відсотків відповідач повернула 31 317 грн, але одночасно не сплачена частина відсотків 36 361 грн. Тому виходячи з умов договору позики позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 35 628 грн, відсотки в сумі 36 361 грн, неустойку в формі пені в сумі 16 936 грн та судові витрати в сумі 889 грн. 25 коп, всього на суму 89 814 грн. 25 коп.

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 13 травня 2020 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 03 червня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позов підтримав і просив задовольнити в повному у обсязі згідно умов договору та наданого розрахунку заборгованості на загальну суму 88 925 грн. Умови укладеного з відповідачем договору крім суми позики передбачали сплату 5 % від суми позики за кожен місяць, що становить 36 361 грн. з врахуванням того, що відповідачем частину суми відсотків сплачено, та пені в розмірі 0,4 % за кожен день прострочення, що становить згідно розрахунку 16 936 грн, і які відповідач не сплатила. Крім того, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 889 грн. 25 коп, і який він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, дійсно вона брала у ОСОБА_3 необхідну йому суму коштів у позику для лікування її чоловіка і розраховувала її повернути вчасно, але в силу життєвих обставин не змогла цього зробити, поскільки чоловік довго лікувався, потім помер. Договір позики вона укладала добровільно, без примусу, всі умови договору на момент укладання їй були зрозумілі.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_3 надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 35 628 гривень строком на 1 місяць з 24 березня 2017 року по 24 квітня 2017 року зі сплатою 5 % від суми позики за кожен місяць. Оригінал даного договору позики знаходиться в матеріалах цивільної справи на аркуші справи 24. Згідно даного договору позичальник зобов`язувався сплачувати позикодавцю 5 % від суми позики за кожен місяць, за порушення строків повернення позики та відсотків сплачувати позикодавцю пеню в розмірі 0,4 % відсотка за кожен день прострочення платежу. Згідно умов даного договору сторони гарантують одна одній, що при укладенні договору розуміли його зміст, значення і наслідки, що це договір не являється мнимою або фіктивною угодою, що цей договір вчинено добровільно без застосування погроз, насилля та без введення в оману. Відповідачем ОСОБА_2 було власноручно підписано даний договір, що не заперечувалось нею в судовому засіданні під час розгляду справи. Але відповідач ОСОБА_2 у визначений договором термін не повернула позику і залишається боржником по зобов`язанню, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу договору позики.

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи щодо мотивів їх незастосування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не виконує умови договору позики від 24 березня 2017 року і тому на підставі наведених вище норм цивільного законодавства з нього підлягає стягненню сума боргу 35 628 грн та відсотків 36 361 грн за договором позики повному обсязі.

Але, разом з тим, розглянувши даний договір та суму пред`явленої до стягнення пені, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов`язання. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року роз`яснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідачем сплачена значна частина відсотків, позику вона брала для лікування хворого чоловіка, а тому суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК, з врахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, приходить до висновку щодо зменшення розміру неустойки у формі пені і зменшує її суму до1 000 грн. Зазначена сума, на думку суду, буде співмірною з розміром боргу, враховуючи позицію, що пеня не повинна перетворюватися на джерело збагачення, оскільки в такому випадку остання втрачає свою стимулюючу функцію, з урахуванням принципів розумності та справедливості. Тому суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення неустойки у формі пені підлягають до часткового задоволення.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики 35 628 грн, сума відсотків 36 361 грн. та пені 1000 грн, що в загальному становить 72 989 грн.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Поскільки суд в ході розгляду справи прийшов до висновку про часткове задоволення позову, що в процентному відношенні становить 82 %, тому на підставі даних норм законодавства стягненню з відповідача підлягають судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені, пропорційна задоволеному позову, а саме згідно квитанції, яка міститься в матеріалах справи, при подачі позову до суду ОСОБА_3 сплачено 889 грн. 25 коп судового збору, тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 729 грн. 19 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 610, 616, 1046, 1047, 1051 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 24 березня 2017 року на суму 72 989 (сімдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн та судові ви трати в сумі 729 (сімсот двадцять дев`ять) грн 19 коп, всього 73 718 (сімдесят три тисячі сімсот вісімнадцять) грн 19 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначенні ст. 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Стягувач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Скороходове Талалаївського району Чернігівської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Липове Талалаївського району Чернігівської області, місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлений 05 червня 2020 року.

Суддя Л.В.Тіщенко