22-ц/804/1831/20
220/1481/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року місто Маріуполь

справа № 220/1481/18

провадження № 22-ц/804/1831/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Яненко Г.М. від 13 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

04 липня 2018 року Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , на неї відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і укладено договір на користування електричною енергією від 30 серпня 2016 року.

При проведенні перевірки представниками позивача за місцем мешкання відповідача виявлено порушення, яке виразилося у самовільному підключенні електроустановок, електропроводки до електричної мережі електропостачальника без порушення схеми обліку, що зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН № 216847 від 15 лютого 2018 року.

Відповідно до Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, на підставі Акту про порушення ПКЕЕН № № 216847 від 15 лютого 2018 року відповідачу ОСОБА_1 визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії внаслідок порушення, на загальну суму 33 112 грн 45 коп., яку позивач просив стягнути з останньої, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, у розмірі 33 112 гривень 45 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» судовий збір у розмірі 1 762 грн.

16 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи.

Відповідач зазначає, що Акт про порушення ПКЕЕН № 216847 від 15 лютого 2018 року складений з помилками, на засідання комісії відповідачка не запрошувалась, схема електропостачання намальована представниками позивача не точно, та не відображає фактичних обставин справи. Представники позивача здійснювали огляд о 4 годині ранку, виявити самовільне підключення не змогли та склали акт на підставі припущень. Крім того, з відповідача стягнуто судовий збір, однак вона є інвалідом другої групи та звільнена від його сплати.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не скористалося, що за положеннями ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем послуг АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо постачання електроенергії в її будинок за адресою АДРЕСА_1 .

При перевірці за місцем проживання ОСОБА_1 працівниками АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» виявлено порушення ПКЕЕ, які виразилися у самовільному підключенню електроустановок, електропроводки до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. За даним фактом складено акт № 216847 від 15 лютого 2018 року, який підписано трьома працівниками підприємства, та уповноваженою особою з боку відповідача ОСОБА_3 (а.с.7-10).

На засіданні комісії РЕС від 12 березня 2018 року з розгляду актів про порушення ПКЕЕ ОСОБА_1 , факти порушення знайшли своє підтвердження, у зв`язку з цим проведено нарахування вартості не облікованої електроенергії в розмірі 33 112 грн 45 коп. за період з 30 серпня 2016 року по 15 лютого 2018 року (а.с.15-16).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, суд першої інстанції виходив з того, що обставини порушення ПКЕЕ з боку відповідача знайшли своє підтвердження в повному обсязі, відповідачем доказів своєї невинуватості не надано. Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні 13 березня 2020 року визнав факт безоблікового користування електроенергією..

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає правильним та таким, що відповідає вимогам закону та встановленим у справі обставинам.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідносини, в яких одна сторона повинна виконати на користь іншої сторони певні дії, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобов`язання.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», а також нормативно-правовими актами в сфері електропостачання.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів тощо.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положенням частини другої статті 27 зазначеного Закону правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є крадіжка електричної енергії.

Відповідно до ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня1999 року № 1357, споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені законом або договором, зокрема, відшкодування збитків тощо.

Відповідно до пункту 53 ПКЕЕН (у редакції, яка діяла на момент складання акту), у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Дата складання акту № 216847 про порушення ПКЕЕН зазначена 15 лютого 2018 року, тобто в день проведення перевірки, тому доводи апеляційної скарги щодо помилок, допущених в позовній заяві, де зазначена дата перевірки 07 листопада 2016 року, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що не впливають на правильність висновків суду щодо виявлення порушень ПКЕЕН з боку відповідача. Крім того, сам представник відповідача в апеляційній скарзі не заперечував про проведення перевірки о 4 год. ранку.

Пунктами 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, а також за пошкодження приладу обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, зокрема фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. На підставі акту енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених п. 35 цих Правил), а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, встановлено Методикою розрахунку обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженої постановою № 562 Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 червня 2006 року (далі Методика, в редакції що була чинна та час виникнення правовідносин).

Згідно з підпунктом 5 п. 3.1 Методики підставою для застосування її положень є, крім іншого, виявлення таких порушень ПКЕЕН як самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Розрахунок вартості необлікованої електричної енергії згідно з п. 3.3 Методики здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; та за кількістю днів (розрахунковий період).

Залежно від характеру виявленого порушення ПКЕЕН (підпункти 1-7 пункту 3.1 Методики) добовий обсяг споживання електричної енергії визначається за формулами, які визначені п. п. 2.7, 3.4 та п. 3.6 Методики.

За підпунктом «б» пункту 3.3 Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника (порушення, що виявлено у відповідача) здійснюється із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

Суд встановив, що відповідачем допущено порушення ПКЕЕН, визначене підпунктом 5 пункту 3.1 Методики, для визначення кількості днів у періоді, за який має здійснюватися розрахунок вартості не облікованої електричної енергії відповідачу, застосовується підпункт «б» пункту 3.3 Методики.

У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 цієї глави у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та порушень, зазначених у підпунктах 5,6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії Wдоб.с.п. (кВтгод) через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год.(п.3.5 Методики).

За формулою 2.7 Методики, яку застосовано комісією по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕН, з урахуванням підпункту «б» пункту 3.3 Методики для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії, береться сумарна кількість днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за актом про порушення ПКЕЕН № 216847 період нарахування вартості необлікованої електричної енергії, спожитої ОСОБА_1 , визначено з 30 серпня 2016 року по 15 лютого 2018 року (а.с.15-16), тобто більше ніж за дванадцять календарних місяців.

З оглядом на викладене, кількість днів, у даному випадку, яка береться для розрахунку обсягу самовільно спожитої електричної енергії відповідачем становить 12 календарних місяців, а саме, з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року, з урахуванням формули 2.7 Методики та розрахунку збитків за актом про порушення ПКЕЕН № 216847 від 15 лютого 2018 року, наданого позивачем, розмір заборгованої електроенергії становить: за період з 15 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року 465,19 грн, за період з 1 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року 19 954,20 грн, за період з 01 січня 2018 року по 15 лютрого 2018 року 2 945,52 грн, а всього за період з 15 лютого 2017 року по 15 лютого 2018 року (дванадцять календарних місяців) 23 364,91 грн.

За таких обставин, судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 33 112,45 грн підлягає зміні з ухвалення нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості у розмірі 23 364,91 грн.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та норм матеріального права апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», оскільки споживачем ОСОБА_1 допущено порушення Правил користування електричною енергією для населення, яке виразилося в самовільному підключенню електропроводки до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку в АДРЕСА_1 , проте, визначаючи суму стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, неправильно визначив період, за який повинен бути проведений розрахунок, оскільки для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії, повинна братися сумарна кількість днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення, а позивачем наданий розрахунок за період з 30 серпня 2016 року по 15 лютого 2018 року, тобто більше ніж за дванадцять календарних місяців, з яким погодився суд першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача в апеляційній скарзі посилається на невідповідність Акту №216847 вимогам його складання, проте в матеріалах справи відсутня інформація, про оскарження відповідачем зазначеного акту, або будь які відомості, що відповідачем було повідомлено представників позивача про те, що зазначений акт складено із порушеннями.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору апеляційний суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1 762 грн.

При ухваленні рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції задовольнив позов та стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 762 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а.с.57-59).

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю першої та другої групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За таких обставин рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відшкодування позивачу судового збору в розмірі 1 243,27 грн (з урахуванням положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України та задоволення позовних вимог на 70,56%) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року в частині стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Донецьк, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (, юридична адреса: вул. Комерційна, 8, м. Краматорськ, Донецької області) заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в розмірі 23 364 (двадцять три тисячи триста шістдесят чотири) гривні 91 коп.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_4 судового збору у сумі 1 762 грн скасувати.

Компенсувати Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі» (, юридична адреса Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Комерційна, будинок 8) судові витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 1 243 (одна тисяча двісті сорок три) гривні 27 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова