Справа № 226/3663/19
Справа 226/3663/19
Провадження № 2/226/126/2020
і м е н е м У к р а ї н и
03 червня 2020 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2
відповідач ОСОБА_3 ,
представник відповідача ОСОБА_4 ,
третя особа ОСОБА_5
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
Первісний позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 09 січня 2009 року вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 січня 2009 року та фактично мешкала з ним однією сім`єю до листопада 2019 року. Після чого, вони перестали проживати однією родиною. Далі вона звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Спільних неповнолітніх дітей не мають. За час шлюбу ними придбано легковий автомобіль Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , за 6900 доларів США, що в еквіваленті становить 182643 грн. Вказаний автомобіль під час шлюбу було оформлено на відповідача. В період шлюбу вона працювала та доглядала за пристарілими батьками, знаходилась на лікарняному, відповідач працював та отримував пенсію. Вона неодноразово пропонувала відповідачу ОСОБА_6 добровільно поділити зазначене спільне майно, однак останній відмовлявся. Вказуючи на ці обставини, позивач просила суд визнати спільною власністю її та відповідача ОСОБА_1 легковий автомобіль Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснити його розподіл між ними, визнавши за кожним з них право спільної часткової власності на Ѕ частку легкового автомобіля. Також просила вирішити питання про стягнення на її користь понесених судових витрат.
20 лютого 2020 року позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі у зв`язку із задоволенням відповідачем ОСОБА_1 її позовних вимог.
Відповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю.
2 березня 2020 року ухвалою Димитровського міського суду було прийнято відмову первісного позивача ОСОБА_3 від позовних вимог про поділ майна подружжя до ОСОБА_1 та закрито провадження у зазначеній частині. Судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя призначено на 09.30 год. 16 березня 2020 року.
07 квітня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про часткову відмову від позову в частині позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю, відповідно до якого просив суд прийняти відмову від позову в частині позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю, набутого ним до шлюбу з ОСОБА_3 загальною вартістю 6500 грн.: пилосос «Рейнфорд» та кухонний гарнітур (2 підвісних шафи, 2 тумби із столешницею, пенал, мийка металева).
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просили задовольнити їх.
Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на зустрічну позовну заяву відповідно до якого вимоги ОСОБА_1 визнала частково, зазначивши, що дійсно під час шлюбу нами було придбано наступне майно:
- М`який куток (диван та крісло) вартістю 3800грн. у 2011р., комп`ютерний процесор LG вартістю 4000грн., монітор для комп`ютера Бенкью вартістю 3000грн., електроплиту HANSA, придбана в 2010р. була подарком на їх весілля, вартістю 2500грн., мікрохвильова піч SAMSUNG була подарком на їх весілля, вартістю 800грн., металеві вхідні двері вартістю 1500грн., придбані за подарункові кошти на весілля. Швейна машинка була подарована їй під час шлюбу, але на день народження, вартістю 4000грн., інше перелічене майно придбалось нею у першому шлюбі або взагалі відсутнє, у зв`язку із чим зазначене майно не може бути предметом поділу. Просила суд визнати спільною сумісною власністю її та позивача ОСОБА_1 на майно: м`який куток (диван та крісло), комп`ютерний процесор LG, монітор для комп`ютера Бенкью, електроплиту HANSA, мікрохвильову піч SAMSUNG, металеві вхідні двері та здійснити його розподіл між ними, визнавши за кожним з них право спільної часткової власності на Ѕ частку м`якого кутка (диван та крісло), комп`ютерного процесору LG , монітору для комп`ютера Бенкью, електроплиту HANSA, мікрохвильову піч SAMSUNG, металеві вхідні двері.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.
Представник відповідача вимоги зустрічного позову визнав частково, позиція представника відповідача в судовому засіданні відповідала позиції відповідача, викладеній у відзиві на зустрічну позовну заяву.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази та вислухавши покази свідків, суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні обставини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 9 січня 2009 року до 27 лютого 2020 року перебували в юридичному шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27 січня 2020 року шлюб розірваний (арк.спр.5,126).
За період часу, який припадає на шлюб з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за даними з її трудової книжки, працювала у періоди з 09.12.2003 до 03.11.2010 та з 03.10.2011 до 17.11.2011 (арк.спр.6-7). З червня 2019 року знаходиться на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради і отримує допомогу за надання соц.послуг інваліду 1 групи у розмірі 301,05 грн. щомісячно, здійснюючи догляд за ОСОБА_9 (арк.спр.8,10-13,22).
Згідно положень частини першої статті 60 Сімейного кодексу України та частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожний із подружжя на підставі статті 63 Сімейного кодексу України має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, на підставі частини другої статті 370 Цивільного кодексу України та частини першої статті 70 Сімейного кодексу України, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (частина перша статті 71 Сімейного кодексу України).
Оскільки спірне майно сторонами придбане у період перебування в юридичному шлюбі, за спільні кошти подружжя, що підтверджено в судовому засіданні показами свідка, поясненнями третьої особи і даних на спростування цього твердження суду не надано, даних про укладення між сторонами домовленості про визначення частки кожного у спільній сумісній власності суду не надано і судом не встановлено, суд вважає, що спірне майно є спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 , у зв`язку з чим його вимоги підлягають задоволенню. Більш того, суд погоджується із запропонованим позивачем способом поділу майна, оскільки такий спосіб відповідає вимогам статей 70 і 71 Сімейного кодексу України, а відповідачем інший спосіб, який відповідав би вимогам вказаного законодавства, суду не заявлявся.
Із переліку майна, заявленого позивачем до поділу, суд вважає необхідним виключити холодильник LG вартістю 6000 грн., оскільки факт наявності у спільній сумісній власності цього майна позивачем суду не доведено. Придбання у спільну власність саме холодильника марки LG ні відповідач у відзиві, ні свідки в судовому засіданні не підтвердили. Для здійснення оцінки спеціалісту був наданий холодильник Atlant MXM-268, оцінка якого і була ним проведена, але це майно до поділу позивачем не заявлялось.
Для здійснення обрахування вартості майна, яке заявлено для поділу, суд вважає необхідним взяти до уваги звіт про оцінку майна, виконаного на замовлення позивача ОСОБА_1 27 травня 2020 року. Вартість іншого майна, яке не увійшло до переліку звіту, враховуючи, що відповідач не надала це майно для його оцінки і у спростування заявленої відповідачем вартості цього майна будь-яких доказів суду не подавала, суд визначає за заявленою позивачем ціною в його позові.
Суд не приймає до уваги позицію відповідача про відсутність іншого майна або придбання його у першому шлюбі, а саме: м`якого куточка, комп`ютерного процесора, монітору для комп`ютера, електроплити Ханса , мікрохвильової печі та металевих вхідних дверей, оскільки її позиція спростовується показами свідка та поясненнями третьої особи, які підтвердили придбання іншого, зазначеного у позові майна, у шлюбі з позивачем, а також тим фактом, що для здійснення оцінки майна спеціалісту надані дані і ним оцінене майно, про відсутність якого заявляла відповідач, а саме комп`ютерне крісло та міжкімнатні двері.
Також в судовому засіданні суд вважає недоведеним твердження відповідача про належність їй на праві особистої приватної власності електричної швейної машинки. Ні третя особа, ні свідок не підтвердили факт дарування позивачем відповідачу цього майна. В судовому засіданні ці особи стверджували, що ОСОБА_1 не дарував на день народження ОСОБА_3 швейної машинки, вона була придбана на кошти, які позивач ОСОБА_1 отримав після звільнення з підприємства і це не було присвячено якійсь події. Відповідачем будь-яких належних доказів на підтвердження належності їй цього майна суду не надано.
За умовами частини першої статті 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд, поряд з іншими питаннями, має вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у свою чергу, віднесено витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням спеціалістів (частини перша та третя статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
За змістом частин з першої по шосту статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати позивача на сплату судового збору склали 1155 грн. (арк.спр.49а) і на виконання звіту оцінки майна - 1600 грн. (арк.спр.156).
Питання щодо повернення витрат на судовий збір ОСОБА_3 судом вирішене в ухвалі суду від 2 березня 2020 року (арк.спр.91-93).
Оскільки сторони будь-яких клопотань по зменшенню витрат на правничу допомогу не заявляли, даних щодо необґрунтованості понесених витрат суду не подавали, керуючись статтею 137 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. А, крім того, стягнути на його користь з відповідача витрати на сплату судового збору та витрати, пов`язані із залученням спеціаліста.
З урахуванням положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивачу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 9566,25 грн. (77,49% від первісно заявлених вимог).
Оскільки суд поклав судові витрати на обидві сторони, суд вважає необхідним, керуючись вимогами частини десятої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, зобов`язати позивача ОСОБА_1 , як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити на користь ОСОБА_3 різницю у сумі судових витрат в розмірі 433,75 грн., звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
На підставі, ст.ст. 60-63, 69-71 СК України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 141, 259, 265, 280-288, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.
Поділити спільне сумісне майно, набуте за час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :
1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно:
- пральну машинку-автомат LG вартістю 3097,20 грн;
- телевізор SAMSUNG вартістю 7000 грн;
- цифровий фотоапарат SONI вартістю 7000 грн;
- комп`ютер (системний блок, монітор, клавіатура, миша) загальною вартістю 7000 грн.
2. Визнати за ОСОБА_3 право власності на майно:
- м`який куток (диван та крісла) вартістю 1450 грн;
- водонагрівальний бак GORENJE вартістю 1893,60 грн;
- електроплита з духовкою HANSA вартістю 2072,47 грн;
- витяжка «Піраміда» вартістю 448,35 грн;
- кондиціонер вартістю 2737,33 грн;
- швейна машинка електрична вартістю 4000 грн;
- мікрохвильова піч вартістю 862,50 грн;
- комп`ютерне крісло вартістю 393,56 грн;
- мультиварка вартістю 1700 грн;
- електрична духовка вартістю 2000 грн;
- пилосос вартістю 2000 грн;
- металеві вхідні двері вартістю 1333,85 грн;
- міжкімнатні двері в кількості 4 шт. загальною вартістю 1372 грн;
- лінолеум у кількості 35 кв.м. загальною вартістю 1008,90 грн;
- ванна металева вартістю 1146,34 грн;
- раковина-тюльпан у ванну кімнату вартістю 301,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між понесеними сторонами судовими витратами у розмірі 433 (чотириста тридцять три) гривні 75 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Щодо строків, визначених в цьому рішенні, застосовуються положення пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 12 червня 2020 року.

Суддя Т.О.Коваленко