ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/724/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряЧуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буджерака Михайла Романовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року (повний текст рішення складено 29 січня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29 серпня 2019 року, приблизно о 17 год. 20 хв., при виїзді на нерегульоване перехрестя вулиць Казбетська та Благовісна в м. Черкаси, водій автомобіля «Nissan Primastar», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не надав переваги у русі водію автомобіля «Subary Legacy», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 допустив зіткнення автомобілів, в результаті якого транспортні засоби отримали значні ушкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

За результатами автотоварознавчого дослідження, проведеного ФОП ОСОБА_3 09 вересня 2019 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subary Legacy» ОСОБА_2 , становить 305 679,00 грн.

Відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу № АО/5022518 від 20 березня 2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 100 000,00 грн. Вказана сума відшкодована позивачу страховою компанією.

18.10.2019 ОСОБА_2 продав залишки автомобіля «Subary Legacy», сторонній особі за 25000,00 грн.

Уточнившись з позовними вимогами та посилаючись на те, що вся сума матеріальних збитків не відшкодована ОСОБА_2 , останній просив суд стягнути з винної у ДТП особи на свою користь різницю між завданою матеріальною шкодою (305 679,00 грн.) та страховим відшкодуванням (100 000,00 грн.) і доходом від реалізації залишків транспортного засобу (25 000,00 грн.).

Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок ДТП, в порушенні його нормальних життєвих зв`язків. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 20 000,00 грн.

Посилаючись на вказані вище доводи, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14 січня 2020 року, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдану майнову шкоду в розмірі 180 679 грн. та моральну шкоду - 20 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду в розмірі 180 679,00 грн., відшкодування моральної шкоди - 10 000,00 грн, а також компенсацію судових витрат у виді судового збору - 2 190,99 грн., а всього стягнуто 192 869,99 грн.

В іншій частині - в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю позовних вимог, розміру завданої матеріальної шкоди. Задовольняючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд вважав справедливою та співрозмірною завданій шкоді суму в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуюсь з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення суду ґрунтується на звіті № А9-24 від 09.09.2019, виконаному ФОП ОСОБА_3 , який сторона відповідача вважає неналежним та недопустимим доказом. Про неналежність вказаного доказу відповідач та його представник заявляли в суді першої інстанції, клопотали про розгляд справи в порядку загального провадження, просили призначити судову експертизу. Проте, таким доводам не надана належна оцінка судом. У зазначеному звіті вартість автомобіля до моменту ДТП вказана в розмірі 305679,00 грн., а вартість відновлювального ремонту до його технічного стану на момент пошкодження зазначена у розмірі 191 456,90 грн.

Відтак, відповідач не погоджується з рішенням суду про відшкодування позивачу вартості автомобіля до моменту ДТП.

Вимогу про стягнення моральної шкоди апелянт також вважає необґрунтованою, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправністю дій відповідача та спричиненою шкодою.

Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, апелянт просить його скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2019 року наслідок ДТП, що відбулося з вини ОСОБА_1 , було пошкоджено автомобіль «Subary Legacy», що був під керуванням ОСОБА_2 .

Вину ОСОБА_1 встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2019 року (а.с.3).

Відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з полісом №АО/5022518 від 21 березня 2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.20).

Сторонами не заперечується, що ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах ліміту в розмірі 100 000,00 грн.

Згідно договору комісії № 4393 від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_2 доручив ПП «Автоком Центр» здійснити продаж свого транспортного засобу «Subary Legacy», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №4393 від 18 жовтня 2019 року ПП «Автоком Центр» продало транспортний засіб «Subary Legacy», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 за 25 000 грн.

Відповідно до звіту автотоварознавця ФОП ОСОБА_3 від 09 вересня 2019 року №А9-24, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subary Legacy», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 становить 305 679 грн. (а.с. 4-7).

Відповідач не погодився з висновками вказаного звіту, в суді першої інстанції заявляв клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в задоволенні якого ухвалою суду від 22.01.2020 відмовлено (а.с. 69-72).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується іншою особою.

Частиною другою статті 22 ЦКзбитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України від 01.07.2004 року № 1961-VІ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У пункті 15 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування сулами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлюваного ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України № 1961-VІ, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а і іншими особами, які здійснюють, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Суд першої інстанції в основу свого рішення поклав наданий позивачем Звіт № А9-24 про оцінку автомобіля «Subary Legacy» реєстраційний знак НОМЕР_2 від 09.09.2019 ( далі - Звіт), згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subary Legacy» складає 356 499,62 грн., вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу складових становить 191 456,90, ринкова вартість непошкодженого автомобіля складає 305 679,00 грн. Вартість автомобіля після ДТП не визначалась.

Відповідач в суді першої інстанції результати даної оцінки завданих збитків не визнав та просив призначити судову автотоварознавчу експертизу пошкодженого автомобіля позивача, у призначенні якої судом було відмовлено у зв`язку з тим, що для цього відсутні підстави, визначені ст. 103 ЦПК України.

Апеляційним судом у проведенні такої експертизи було відмовлено, оскільки вказаний автомобіль був уже проданий позивачем.

Отже предмет дослідження (пошкоджений автомобіль) у сторін відсутній, що виключає можливість проведення відповідно до вимог законодавства експертного дослідження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неможливість визнання наданого позивачем Звіту належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Крім того встановлено, що огляд пошкодженого автомобіля «Subary Legacy» та складання дефектної відомості № А9-24 огляду транспортного засобу для складання Звіту про оцінку автомобіля був проведений без участі відповідача, який про час та місце проведення огляду не повідомлявся.

Це також ставить під сумнів достовірність наданого позивачем доказу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, звертаючись з вказаним позовом до відповідача та надаючи вказані вище докази, фактично визнав те, що його автомобіль є фактично знищеним. Намагаючись отримати від відповідача ОСОБА_1 вартість свого автомобіля до ДТП, ОСОБА_2 не вжив заходів для можливості передачі залишків пошкодженого автомобіля відповідачу у випадку задоволення його позову, а продав його за 25000,00 грн. Вартість пошкодженого в результаті ДТП автомобіля у наданому до суду Звіті про оцінку автомобіля не встановлювалась.

На підставі приведених вище доводів колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позову ОСОБА_2 в частині стягнення заподіяної майнової шкоди.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Що стосується моральної шкоди, то судова колегія враховує таке.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій та вина відповідача встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.09.2019.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що наявні всі законні умови для відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди. Завдана ОСОБА_2 моральна шкода пов`язана з його моральними стражданнями у зв`язку з пошкодженим автомобілем, порушенням нормальних життєвих зв`язків, звичного образу життя.

З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди є 10 000 грн.

Отже, у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушенням норм процесуального права, рішення районного суду підлягає зміні в частині стягнення майнової шкоди.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буджерака Михайла Романовича задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 180679,00 грн.

В задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді