П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020року м. Київ

Справа № 357/8023/19

Провадження: № 22-ц/824/6786/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-заготівельна фірма «Унікум» в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Кошеля Б.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від ньогогрошові кошти у сумі 600 000 грн. та зобов`язався повернути в строк до 20.08.2018 року. Однак, у визначений договором строк відповідач не виконав зобов`язання, суму боргу не сплатив, а томувважав, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити, окрім суми боргу, три проценти річних та індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких підстав, просив суд стягнути з ОСОБА_2 600 000,00 грн. основного боргу, а також 16 619,18 грн. - 3% річних та 58 716,00 грн. - інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що грошові кошти у сумі 600 000,00 грн, що отримані ОСОБА_2 27.03.2018 року на підставі договору позики, позичались останнім на ремонт належної йому на праві приватної власності нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, не зважаючи на його, позивача, неодноразові звернення, кошти не повернуті. А тому, посилаючись на зазначені обставини та з метою уникнення загрози подальшої реалізації належного ОСОБА_2 майна, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв.м.; приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв.м.; нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103); заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв.м.; приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв.м.; нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103)

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв. м.; на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв. м.; на нежитлову будівлю літера «Г» площею 31,7 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103)

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв.м.; приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв.м.; нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103)

Не погодившись із таким судовим рішенням, ліквідатор ТОВ «Виробничо-заготівельна фірма «Унікум» Новик Є.М., як особа, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина 1 статті 352 ЦПК України),03 березня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, скасувати усі арешти та інші обтяження, накладені Білоцерківським МВ ДВС ГТУЮ у Київській області в межах справи № 357/8023/19.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 201989423, майно, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 395, виданий 19.03.2018 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. Прилюдні торги на підставі яких видано свідоцтво відбулись в межах провадження господарського суду Донецької області у справі № 911/3122/13 про банкрутство ТОВ ВЗФ «Унікум». 07.03.2018 року відбувся аукціон з продажу майна ТОВ ВЗФ «Унікум», переможцем якого став ОСОБА_2 . Однак, ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.09.2018 року, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 року та постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року, визнано недійними результати аукціону з продажу майна ТОВ ВЗФ «Унікум», який відбувся 07.03.2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу. 05.02.2020 року Господарським судом Донецької області скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 395, виданого 19.03.2018 року, однак, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження унеможливлює реєстрацію права власності за ТОВ ВЗФ «Унікум». Зазначав, що право власності ТОВ ВЗФ «Унікум» на дане майно підтверджується договором про поділ нежитлових будівель в натурі та припинення спільної часткової власності від 24.01.2008 року.

Апеляційна скарга містить також клопотання про забезпечення позову, обґрунтоване тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 000 грн. основного боргу, 16 619 грн. 18 коп. - 3% річних та 58 716 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, а всього 675 335 грн. 18 коп. Вважав, що подальші дії учасників провадження можуть мати наслідком неможливість подальшого витребування майна та його реалізації в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ ВЗФ «Унікум», та як, наслідок, незадоволення вимог Національного банку України, який є заставним кредитором у справі про банкрутство № 911/3122/13. За таких підстав просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до набрання чинності рішенням Київського апеляційного суду у справі № 357/8023/19 будь-яким особам, в тому числі, Державній виконавчій службі та приватним виконавцям, у будь-який спосіб вчиняти дії, у тому числі з продажу та реєстрації нерухомого майна, а саме: на на приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв.м.; приміщення №2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв.м.; нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 31 березня та від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на подану апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засідання ліквідатор ТОВ «Виробничо-заготівельна фірма «Унікум» Новик Є.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції з метою забезпечення рівності прав учасників судового процесу та недопущення виникнення обставин, які можуть зробити неможливим або значно ускладнять виконання можливого рішення суду, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, а обраний заявником вид забезпечення позову забезпечить в майбутньому реальне виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором позики у значному розмірі, а саме 675 355,18 грн. Оскільки, на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом позика відповідачем не повернута, ОСОБА_1 , з метою уникнення загрози неможливрсьі виконання рішення суду, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «А» площею 976,7 кв.м.; приміщення № 2 в нежитловій будівлі літера «Б» площею 15,8 кв.м.; нежитлову будівлю літера «Г», площею 31,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: скасувати реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна.

Зазначене вище майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 395, виданого 19.03.2018 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Мельничук І.М. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Тобто, ОСОБА_2 набув і зареєстрував право власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні,у встановленому законом порядку.

Так, ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.09.2018 року, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 року та постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року визнано недійними результати аукціону з продажу майна ТОВ ВЗФ «Унікум» який відбувся 07.03.2018 року.

05.02.2020 року Господарським судом Донецької області скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 395, виданого 19.03.2018 року.

Отже, на момент вирішення судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер: 395, виданого 19.03.2018 року скасовано не було, тобто, у суду першої інстанції були усі законні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішення питання про забезпечення позову та підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга ТОВ «ВЗФ «Унікум» в особі ліквідатора Новика Є.М. підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, колегія суддів не може залишити поза увагою ту обставину, що оскаржуване судове рішення стосується прав ТОВ «ВЗФ «Унікум», а тому вважає за необхідне роз`яснити наступне.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами усправі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Тобто, ТОВ «ВЗФ «Унікум» для захисту свого порушеного права слід звернутись до суду з окремим позовом про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-заготівельна фірма «Унікум» в особі ліквідатора Новика Євгенія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Д.Р. Гаращенко