Справа № 357/6679/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква, в залі суду №5 подання приватного виконавця виконавчого округу в м.Києві Мельниченко Олега Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

В С Т А Н О В И В :

16.03.2020 року на адресу суду надійшло подання приватного виконавця Мельниченка О.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 60686415 з примусового виконання виконавчого листа №357/6679/16-ц виданого10.01.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 163000 грн, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 1563,82 грн. та судові витрати в сумі 1645,65 грн. 21.11.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте боржник не з`являвся на виклики виконавця, а лише 21.01.2020 року прибув до приватного виконавця, надав пояснення та декларацію про доходи і майно боржника, заяву про звернення стягнення на заробітну плату. Відповідно до декларації про доходи та майно боржника, в ОСОБА_2 відсутнє право власності на рухоме і нерухоме майно, транспортні засоби, майно яким боржник володіє спільно з іншими особами, відсутнє місце реєстрації, наявна заробітна плата в ТОВ «Ремтекс ЛТД». Приватним виконавцем вчинялися дії щодо розшуку майна боржника та було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника, кошти боржника. В процесі здійснення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому виконавцем було встановлено наявність майна у дружини боржника, а саме транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.443 ЦПК України, приватний виконавець просив визначити частку ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 частини.

Приватний виконавець Мельниченко О.В. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд подання за його відсутності, просив подання задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення подання.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 , адвокат Бондаренко Ю.М., в судовому засіданні заперечила щодо задоволення подання, подала письмові заперечення стосовно подання.

Згідно ч.2 ст.443 ЦПК України суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у спільному майні у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб, а їх неявка не є перешкодою для вирішення цього питання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд, дослідивши матеріали подання, заслухавши пояснення заінтересованих осіб, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом по справі №357/6679/16-ц 2/357/2832/16 було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 163000 грн, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 1563,82 грн та судові витрати в сумі 1645,65 грн. На виконання вказано рішення було видано відповідний виконавчий лист.

Встановлено, що 21.11.2019 року приватним виконавцем Мельниченко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60686415 з виконання виконавчого листа № 357/6679/16-ц, постанову про арешт майна боржника. Однак, приватним виконавцем було встановлено, що за боржником рухоме і нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до відповідей державних установ транспортні засоби, нерухоме майно, земельні ділянки, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні та меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми, риболовні судна, об`єкти промислової власності за боржником не зареєстровані.

Встановлено, що 21.01.2020 року боржник ОСОБА_2 з`явився до приватного виконавця, надав письмові пояснення, декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, а також подав заяву, де просив стягувати борг з заробітної плати, оскільки офіційно працює в ТОВ «Ремтекс ЛТД». 28.01.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Тобто, з початку 2020 року рішення суду виконується.

Встановлено, що боржник ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 28.09.2012 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. (а.с. 84-86).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 19.11.2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN CADDY за договором купівлі-продажу.(а.с.88)

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , та в шлюбі було придбано автомобіль, але з цільовим призначенням для перевезення дитини-інваліда. Відповідач зазначає, що ні він ні його дружина не мали кошти на придбання власного автомобіля. Вказаний ТЗ був придбаний за кошти ОСОБА_5 для онука. Також, ОСОБА_2 вказав, що борг фактично повернуто, так як він відпрацював у ОСОБА_1 на посаді головного інженера, та останній відраховував кошти із заробітної плати боржника, проте розписку не повернув.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 , адвокат Бондаренко Ю.М. в судовому засіданні заперечуючи подання, суду пояснила, що автомобіль був придбаний ОСОБА_3 за кошти, які їй надала свекруха ОСОБА_6 , у розмірі 6000 доларів, про що відповідно була написана розписка. В розписці зазначено, що кошти ОСОБА_3 отримала для купівлі транспортного засобу для свого сина ОСОБА_7 , що є інвалідом з дитинства, який потребує постійного медичного догляду, навчання в спеціалізованій школі, а пересування громадським транспортом є неможливим для дитини. ОСОБА_3 зобов`язалась витратити гроші саме для купівлі автомобіля, а у разі не придбання автомобіля до кінця 2019 року, зобов`язана була повернути грошові кошти в повному розмірі. Автомобіль використовується лише в цілях, для яких він придбаний, не є спільною власністю подружжя, окрім цього ОСОБА_3 не знала про існування боргу ОСОБА_2 , оскільки кошти не були витрачені в інтересах сім`ї.

Так, в додатках до письмових заперечень ОСОБА_3 надала розписку про отримання грошових коштів від свекрухи ОСОБА_6 , в якій зазначена мета отримання коштів купівля автомобіля для сина ОСОБА_8 , який потребує постійного медичного догляду, у зв`язку з інвалідністю, заява гр. ОСОБА_6 , в якій остання стверджує, що надала ОСОБА_3 кошти в розмірі 6000 доларів на купівлю транспортного засобу для перевезення онука ОСОБА_8 .

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень тау спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до вимог ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно вимог ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до положень ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відмовляючи в задоволенні даного подання, суд виходить з того, що є не доведеним спільне володіння боржником ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, не доведено факт придбання автомобіля в інтересах сім`ї, оскільки у розписці, зазначена мета придбання автомобіля, не спростований факт купівлі автомобіля в інтересах дитини, який є інвалідом з дитинства, при цьому надано докази в підтвердження вказаного.

При цьому, не можна залишити поза увагою положення ст. 73 СК України з якої слідує, що за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання про визначення частки майна є необґрунтованим та відсутні підстави для його задоволення. В суді не знайшов підтвердження факт належності автомобіля VOLKSWAGEN CADDY до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 70,72,73 СК України, ст. ст. 356, 357, 368,370, 626-629 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 443 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу в м. Києві Мельниченко Олега Володимировича про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з іншими - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.05.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола