Справа № 201/2121/19
Провадження № 2/201/953/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2019р. АТ КБ ПриватБанк звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 728016 грн. 77 коп. (а.с. №2-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.04.2019р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №41).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 15.01.2008р. між банком на ОСОБА_1 був укладений договір №DNR0G2, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 605053,12 грн. з кінцевим терміном повернення 15.01.2033р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивач, як кредитор, свої зобов`язання виконав, надав позичальнику кредитні кошти в розмірі визначеному договором, проте ОСОБА_1 порушив умови договору по погашенню кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого станом на 08.01.2019р. сума заборгованості за договором складає 31414689,68 грн., з яких: залишок по кредиту у розмірі - 728016,77 грн., заборгованість по відсоткам - 74,90 грн., 3249961,58 грн. пеня. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 728016,77 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 10920,25 грн.

16.07.2019р. до суду надійшов відзив на позов представника відповідача - адвоката Грицай В.О. (діє на підставі ордера серія ДП №2330, договору про надання правової допомоги від 31.05.2019р. - а.с. №48-50), в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову посилався на те, що згідно до наданих позивачем письмових доказів, 10.09.2012р. між банком та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до кредитного договору №DNR0G2 від 15.01.2008р., згідно якої умови п.1.1. договору викладені в наступній редакції: п.1.1. кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 1277046,60 грн. на наступні цілі: 605053,12 грн. - на купівлю нерухомості шляхом видачі готівки через касу та на споживчі потреби у розмірі - 671993,48 грн. шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач не пам`ятає обставин укладення даної додаткової угоди та не має її екземпляру. ОСОБА_1 категорично стверджує, що не отримував в банку кошти ані готівкою в касі на купівлю нерухомості, ані на споживчі потреби шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 , матеріали справи не містять доказів (заяви на видачу готівки) отримання ОСОБА_1 готівки в касі банку, а тому вимога банка про стягнення кредитних коштів, які не були отримані позичальником, є безпідставною. Просив в задоволенні позову відмовити, додатково витребувати у відповідача оригінали письмових доказів, що долучені до позовної заяви, бухгалтерську виписку обліку заборгованості за кредитним договором №DNR0G2 (а.с. №46-49).

Одночасно з відзивом на позов, 16.07.2019р. від представника відповідача надійшла заява про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с. № 67-68).

Ухвалою суду від 02.10.2019р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) представнику відповідача було відмовлено в задоволенні заяви про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки справа судом визнана малозначною у відповідності до п.1 ч.6 ст. 19 та ч. 1 ст. 274 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі від 08.04.2019р. (а.с. № 93).

31.07.2019р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій представник позивача адвокат Безменко М.Є. (діє на підставі довіреності від 27.01.2017р. - а.с. №85) на спростування заперечень відповідача зазначив про те, згідно умов укладеного договору №DNR0G2 банк зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит у розмірі 605053,12 грн., що підтверджується банківської випискою по рахунку, яка містить інформацію про рух коштів відповідача та меморіальним ордером, який є розрахунковим документом, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій зі списання коштів з рахунка платника внутрішньобанківських операцій відповідно до нормативно-правових актів НБУ. На момент укладення Додаткової угоди від 10.09.2012р. до договору № DNR0G2 від 15.01.2008р. обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема створенням більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань. Про згоду відповідача на укладення Додаткової угоди від 10.09.2012р. та ознайомлення його з умовами угоди свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 . Крім того, зазначив, що при укладання Додаткової угоди, повторно кредитні кошти не видавалися, а метою її укладання було створення більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань позичальником, про що свідчить п.1 Додаткової угоди, згідно якого суму заборгованості яка виникла за кредитним договором зменшити на 742498,37 грн. Отже, заперечення відповідача є безпідставними, та не мають жодного смислового значення. Банком надано достатньо доказів, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань - копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, меморіальний ордер, додаткова угода, в свою чергу, відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. ОСОБА_1 належним чином не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплаті відсотків, а також інших платежів, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № DNR0G2, а отже, АТ КБ ''ПриватБанк'' є належним кредитором та правомірно звернувся до суду із позовом до боржника про стягнення заборгованості. Разом з відповіддю на відзив позивачем було надано виписки по рахункам НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с. №71-84).

31.07.2019р. співробітниками апарату суду було складено акт про те, що 31.07.2019р. на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ ПриватБанк на відзив по справі №201/2121/19, в додатках до якої був зазначений меморіальний ордер, але фактично даний додаток був відсутній (а.с. №89).

12.12.2019р. представником позивача ОСОБА_2 до суду було надано виписку по рахунку НОМЕР_4 з меморіальним ордером та додаткові пояснення, в яких представник зазначив, що в ході розгляду справи відповідач мав намір урегулювати свою заборгованість шляхом проведення реструктуризації, але станом на 12.12.2019р. реструктуризацію не проведено, заборгованість не зменшилася, у зв`язку з чим позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. №101-104).

12.12.2019р. представник відповідача ОСОБА_3 уточнив клопотання про витребування доказів, просив витребувати у позивача оригіналів доказів, долучених до позову та зазначених в п.3 позову, а саме оригінал договору про іпотечний кредит №DNR0G2 від 15.01.2008р., оригінал Додаткової угоди від 10.09.2012р. до кредитного договору №DNR0G2 від 15.01.2008р. з додатком, оригінал Додаткової угоди від 02.10.2014р. до кредитного договору №DNR0G2 від 15.01.2008р. з додатком (а.с. №96).

Ухвалою суду від 12.12.2019р. клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволено (а.с. №109).

03.02.2020р. на виконання ухвали про витребування доказів до суду надійшла відповідь АТ КБ ПриватБанк за підписом представника позивача Чепіга Д.О. (діє на підставі довіреності від 01.04.2019р. - а.с. №114), в якій представник зазначив, що надати оригінали договору про іпотечний кредит №DNR0G2 від 15.01.2008р., оригінал Додаткової угоди від 10.09.2012р. не вбачається можливим, оскільки вони в архівах банку не виявлені, а оригінал Додаткової угоди від 02.10.2014р. буде надано в одне з наступних судових засідань. Також посилався на відсутність підстав для відмови в задоволенні позову у разі ненадання банком оригіналів документів (а.с. №113).

В судові засідання по справі 23.03.2020р. та 25.05.2020р. жодний з представників позивача не з`явилися, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином, під розписку в суді (а.с. № 120) та шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 132, 134).

Суд не вживає наслідків повторної неявки в судові засідання представників позивача, передбачених ст. 223 та п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки в одній із заяв суду один із представників позивача просив процесуальні питання вирішувати за відсутності представника позивача (а.с. № 98).

Представник відповідача - адвокат Грицай В.О. в судове засідання 25.05.2020р. не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №133). 15.05.2020р. до суду надійшло клопотання представника відповідача, в якому представник заперечував проти задоволення позову банка з підстав та обґрунтувань викладених в раніше наданому суду письмовому відзиві на позов, просив розгляд справи провести за його відсутності та без технічної фіксації судового процесу (а.с. №135).

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами письмовий відзив на позов, відповідь на відзив, суд вважає за можливе провести розгляд справи відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст заперечень відповідача щодо позовних вимог, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.01.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) було укладено договір про іпотечний кредит №DNR0G2, згідно умов п.1.1 якого кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 605053,12 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 605053,12 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних, а також інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені договором. Згідно п.2.3 договору, кредит надається шляхом видачі готівки через касу/зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_5 . (а.с.№10-12).

10.09.2012р. між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору №DNR0G2 від 15.01.2008р. за умовами якої пункт 1.1 викладено в наступний редакції: Кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 1277046,60 грн. на наступні цілі: 605053,12 грн. на купівлю нерухомості шляхом видачі готівки через касу та на споживчі потреби у розмірі 671993,48 грн. шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 22,50% річних в порядку починаючи з 10.09.2012р. на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. №13).

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

В позовній заяві АТ КБ ПриватБанк просив стягнути з відповідача суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 728 016,77 грн.

За змістом заперечень, викладених у відзиві на позов, відповідачем заперечуються обставини отримання кредитних коштів в розмірі та на умовах визначених договором №DNR0G2 від 15.01.2008р. з врахуванням Додаткової угоди від 10.09.2012р.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526 , 527, 530 ЦК України банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором.

Так, за змістом основного договору про іпотечний кредит №DNR0G2 від 15.01.2008р. кредит в розмірі 605053,12 грн. надається строком погашення не пізніше 15.01.2033р. на придбання у власність окремої квартири, видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки в касі. Отже, виконання банком умов договору щодо видачі ОСОБА_1 кредитних коштів готівкою в касі банку повинно бути підтверджено належними доказами, а саме, відповідною заявою про видачу готівки.

На підтвердження обставин виконання банком зобов`язань видачі кредитних коштів, 12.12.2019р. представником позивача ОСОБА_2 було надано банківську виписку по рахунку НОМЕР_4 за період з 15.01.2008р. по 16.01.2008р. та меморіальний ордер №3 від 16.01.2008р. (а.с. №103).

Згідно Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001р. № 2346-ІІІ (в редакції від 20.06.2007р., яка діяла станом на дату укладення договору) меморіальний ордер розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів НБУ.

Згідно до меморіального ордеру №3 від 16.01.2008р. баком було проведено операцію про перерахунок коштів в сумі 605053,12 грн., з рахунку НОМЕР_4 (одержувач ОСОБА_1 ) на рахунок одержувача НОМЕР_6 з призначенням платежу Перечисление средств согласно кредитного договору №DNR0G2 от 15.01.2008р., операцію проведено 16.01.2008р., час проведення 16:26 год.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затверджена Постановою НБУ від 17.06.2004 N 280 (в редакції від 01.08.2008р., яка діяла станом на дату перерахунку кредитних коштів) план рахунків бухгалтерського обліку банків України - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності. Рахунки за класом 2233 це довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам Призначення рахунку: облік довгострокових іпотечних кредитів, що надані фізичним особам. За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів. За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості; суми заборгованості, що перераховані на відповідні рахунки простроченої та сумнівної заборгованості. Рахунки за класом 3901 це рахунки, що відкриті для філій банку. Призначення рахунку: облік сум за розрахунками в національній та іноземній валюті між філіями банку. Відкриваються на балансі банку. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять на користь філії банку та клієнтів. За дебетом рахунку проводяться суми, що списуються згідно з дорученням філії банку за її власними операціями та операціями клієнтів.

Згідно Інструкції про касові операції в банках України затверджено Постановою НБУ від 14.08.2003р. №337 (в редакції від 24.04.2007р., яка діяла станом на дату перерахунку кредитних коштів), пункт 1 глави 1 - до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Пункт 2 глави 3 - з каси банку готівка національної валюти видається за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку.

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_4 , 16.01.2008р. суму 605053,12 грн. переведено на кореспондентський рахунок НОМЕР_6 , операцію відображено за дебетом рахунку, призначення платежу Перечисление средств согласно кредитного договору №DNR0G2 от 15.01.2008р., виходячи з чого суд приходить до висновку, що кошти були списані згідно з дорученням філії банку за операцією клієнта, проте, належних доказів - заяви на видачу готівки, про отримання клієнтом ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 605053,12 грн. в касі банку, як це визначено умовами договору, позивачем суду надано не було.

В заяві від 04.02.2020р. представник позивача ОСОБА_2 просив суд відкласти розгляд справи зазначивши, що позивачу необхідний додатковий час надання суду письмових доказів, а саме, двох заяв на видачу готівки та акту про пожежу в архівних приміщеннях, що підтверджують втрату оригіналів документів, проте, станом на дату винесення рішення, тобто протягом 4-х місяців, відповідні докази суду надані не були, а виходячи з положень ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 29.05.2019р. у справi №539/1582/16-ц дiйшов висновку про те, що єдиним допустимим доказом отримання готівки позичальником та доказом виконання умов договору є касовий документ заява про видачу готівки, оформлена відповідно до вимог Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003р. № 337.

Крім того, суд зауважує, що під час розгляду справи позивачем також не було надано належних первинних документів: заяви про видачу готівки, виписки по рахунку НОМЕР_1 , які б підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до умов Додаткової угоди від 10.09.2012р., згідно якої розмір непоновлюваної лінії було збільшено до 1277046,60 грн. для видачі кредиту на наступні цілі: 605053,12 грн. на купівлю нерухомості шляхом видачі готівки через касу та на споживчі потреби у розмірі 671993,48 грн. шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 .

Посилання позивача на те, що при укладання Додаткової угоди, повторно кредитні кошти не видавалися, а метою укладання Додаткової угоди було створення більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань позичальником, суд оцінює критично, оскільки згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с. № 5-9) станом на 16.01.2008р. залишок поточної заборгованості за кредитом визначено в розмірі 605053,12 грн. та станом на 10.09.2012р. (дата укладення Додаткової угоди) поточну заборгованість збільшено до 1277046,60 грн., що свідчить про збільшення розміру виданого кредиту.

Суд звертає увагу на процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду першої інстанції належні і допустимі докази, що передбачено ст.83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було надано підтверджуючих первинних документів щодо розміру кредитних коштів, наданих відповідачу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 728016,77 грн. за договором про іпотечний кредит №DNR0G2 від 15.01.2008р. у зв`язку з недоведеністю.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 629, 1054 ЦК України, постановою Верховного Суду від 29.05.2019р. у справi №539/1582/16-ц , ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.