СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20523/19

пр. № 2/759/1746/20

21 травня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Грень О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул.Кирилівська, 40) про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача відшкодування а розмірі 11 684,50 грн. та витрати на оплату судового збору.

В обгрунтування посилався на те, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПІІ «Амік Україна» було укладено договір добровільного страхування майна юридичних особі № 251.994009491.0086 від 23.12.2016р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, і розпорядженням застрахованого майна, а саме: обладнання АЗС «Амік`Україна. 05.10.2017р. в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 . В результаті ДТП було пошкоджено застраховане в ПрАТ СК «ПЗУ України» майно. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2017р. особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт № 1 від 20.12.2017р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна становить 53 684,50 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 11 684,50 грн. виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до ст. 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви про настання збитку від 12.10.2017р. та страхового атку № 171009.01 від 10.04.2018р. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 3854 від 11.04.2018р. На підставі ст. 993ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 11 684,50 грн. в той же час, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/. Однак ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 07.05.2019р. ОСОБА_1 було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди. Дана вимога була отримана відповідачем, проте залишилась без уваги.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив суду не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПІІ «Амік Україна» було укладено договір добровільного страхування майна юридичних особі № 251.994009491.0086 від 23.12.2016р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, і розпорядженням застрахованого майна, а саме: обладнання АЗС «Амік`Україна/а.с.5-9/.

Судом встановлено, що 05.10.2017р. о 20 год.00 хв. ОСОБА_1. в АДРЕСА_2, керуючи автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив пошкодження даху на будинку АДРЕСА_2 , через що транспортний засіб та будівля отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12,3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Винним у вищенаведеному ДТП згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2017р. визнано ОСОБА_1 /а.с.10/.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

23.03.2018р. представником ПІІ «Амік Україна» голові правління ПрАТ СК «ПЗУ Україна» подано заяву про настання збитку.

Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт № 1 від 20.12.2017р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна становить 53 684,50 грн./а.с.13/

Як вбачається із звіту № 274 вартість збитку нанесеного через пошкодження майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складає 41 692,30 грн./а.с.14-25/.

Відповідно до платіжного доручення № 3854 від 11.04.2018р. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ПІІ «Амік Україна» страхове відшкодування у розмірі 11 684,50 грн./а.с.43/.

Судом встановлено, що цивільно правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

30.01.2019р. представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернувся до ПрАТ «УПСК» із вимогою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений навіс на ТРК за адресою м АДРЕСА_2 АМІК». Однак директором департаменту врегулювання збитків ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулися після спливу одного року з моменту скоєння вищевказаної ДТП/а.с.44/.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( №1961-IV) можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що ДТП сталося 05.10.2017р., тоді як представник позивача звернувся до ПрАТ « УПСК» (страхової відповідача) 30.01.2019р. Крім того слід зазначити, що страхове відшкодування у розмірі 11 684,50 грн. було виплачено 11.04.2018р.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не позбавлений був права звернутися до страхової компанії відповідача, але даним правом вчасно не скористався.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, тому обов`язок відшкодувати шкоду відповідно до вимог закону покладається на страховика, а тому заявлені вимоги є необгрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3, 11, 15, 22, 993,т 979, 1188 ЦК України, 10, 11,76-84, 141 , 209, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, cуд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 40) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул.Кирилівська, 40) про стягнення суми страхового відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Н.О. Петренко