Справа № 135/452/20
Провадження № 2/135/200/20
РІШЕННЯ

іменем України

02.06.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03.10.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03.10.2019-100004164, згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн згідно видаткового касового ордера №3 030 від 09.10.2019. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що кредит надається позивачем у розмірі 1000 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.10.2019 та платою за користування кредитом у розмірі 280 грн, що підтверджується підписом у договорі. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.03.2020 виникла заборгованість у розмірі 1780 грн, яка складається з: 1000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 280 грн - проценти за користування кредитом; 500 грн - штаф.

Тому, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 1780 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 03.10.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №03.10.2019-100004164. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 1000 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.10.2019 та платою за користування кредитом у розмірі 280 грн.

Кредитний договір ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 оформили шляхом підписання договору №03.10.2019-100004164. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги умов даного договору.

Із наданого позивачем розрахунку видно, що позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн, що також підтверджується видатковим касовим ордером №3 030 від 09.10.2019, заборгованість по кредиту не погашав.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України ).

Відповідно до змісту ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що до неустойки, як виду забезпечення виконання зобов`язань, належать пеня та штраф.

Відповідно до п.1.4. договору Кредитор надає Позичальнику Кредит у розмірі 1000 грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 22.10.2019 та платою за користування Кредитом у розмірі 280 грн., що становить 28 % в процентному значенні.

Згідно п.п.4.1 договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 22.10.2019; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований; в) штрафні санкції, якi можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно п. 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи вiд 2% у перший день невиконання.

Судом встановлено, що товариство виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши кредитні кошти позичальнику.

Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами за користуванням кредитом відповідно до умов договору. Таким чином у порушення умов кредитного договору відповідач забов`язання за вказаним договором не виконав - порушив умови договору, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитним договором.

При визначенні розміру заборгованості позивач посилається на наявний в матеріалах справи розрахунок (а.с. 4), відповідно до якого зазначено, що станом на 16.03.2020 заборгованість позичальника за кредитним договором складає 1780 грн., яка складається із: 1000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 280 грн - проценти за користування кредитом; 500 грн - штаф.

Відповідач вказану заборгованість визнає. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 1780 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 1051 грн судового збору та повернути ТОВ «Споживчий центр» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1051 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 20, 207, 526, 530, 548-550, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ідентифікаційний код 37356833) заборгованість за кредитним договором №03.10.2019-100004164 від 03.10.2019 у розмірі 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1051 грн судових витрат.

Повернути ТОВ «Споживчий центр» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1051 грн, згідно платіжного доручення №V2 від 18.03.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя