Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 522/23829/17

провадження № 61-13083св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю.

та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»(далі - ПАТ Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим іпотекою.

Позовна заява мотивована тим, що 16 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та її матір`ю

ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 014/0076/82/71609,

згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі

295 800 доларів США строком до 16 березня 2017 року із сплатою 13,75 % річних.

Для забезпечення виконання вказаного кредитного договору між

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С. О. 16 березня 2007 року та зареєстрований за № 1356, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

20 липня 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С. О. із заявою про прийняття спадщини, що залишалася після ОСОБА_3 . Того ж дня на підставі зазначеної заяви нотаріусом відкрито спадкову справу.

На дату прийняття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона була єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 . Спадкове майно складається з квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 . Також нотаріус повідомив її про наявність у спадковій справі кредиторських вимог ОСОБА_4 до спадкоємців ОСОБА_3

у загальному розмірі 5 782 525,00 грн.

Зазначала, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 10 серпня 2015 року з неї стягнуто на корись ОСОБА_4 суму, еквівалентну сумі оціночної вартості майна, - 2 554 212,00 грн. Вона

в повному обсязі, шляхом сплати одноразового платежу, виконала кредиторські вимоги ОСОБА_4 у розмірі 2 554 212,00 грн,

як єдиного кредитора, який звернувся з вимогою до спадкоємців

ОСОБА_3 та про вимоги якого на час прийняття спадщини було відомо їй як спадкоємцю.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у свою чергу, не виконав свого обов`язку,

як кредитор ОСОБА_3 , щодо дотримання строків звернення

до спадкоємців боржника, незважаючи на те, що банку було відомо про смерть ОСОБА_3 , а тому вважає, що банк позбавлений права вимоги

до неї, а зобов`язання за кредитним договором від 16 березня 2007 року

№ 014/0076/82/71609 є припиненими.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненими її зобов`язання за кредитним договором від 16 березня

2007 року № 014/0076/82/71609, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2017 року об`єднано в одне провадження первісний позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки із зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим іпотекою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року замінено позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після смерті боржника ОСОБА_3 права і обов`язки за спірним кредитним договором перейшли до спадкоємця ОСОБА_1 , яка зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного

у спадщину, а тому відсутні підстави для визнання припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 березня 2007 року № 014/0076/82/71609, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції на підставі належних доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 25 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановили фактичних обставин справи та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні її позовних вимог.

Зазначає, що предметом позову у цій справі є не звернення стягнення на предмет іпотеки або припинення іпотеки, а припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку із позбавленням ОСОБА_2 права вимоги до спадкоємця померлої ОСОБА_3 , а отже, фактично припинення правовідносин між спадкоємцем та кредитором.

Вважає, що суд апеляційної інстанції, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, не врахував правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15 (провадження

№ 14-53цс18) та у постанові від 13 березня 2019 року у справі

№ 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19), у яких зазначено, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 014/0076/82/71609, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в розмірі

295 800,00 доларів США на строк до 16 березня 2017 року із сплатою 13,75 % річних (а.с. 11-21 т. 1).

Цього ж дня для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С. О.

16 березня 2007 року, зареєстрований за номером № НОМЕР_1 , за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру, належну їй на праві власності, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 (а.с. 22-27 т. 1).

ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 20 жовтня 2010 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається із: основної заборгованості - 250 869,37 доларів США, заборгованості за відсотками - 73 863,20 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (т. 1, а. с. 108).

20 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С. О. із заявою

про прийняття спадщини (спірної квартири) та 06 листопада 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

За договором про відступлення права вимоги від 20 квітня 2017 року,

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило належне йому право вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення Публічному акціонерному товариству «Комерційний індустріальний Банк» (а.с. 141-145, 154-156, 157 т. 1).

За договором про відступлення права вимоги від 20 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний Банк» відступило право вимоги за вказаними договорами Товариству

з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс»

(а.с. 146-150, 158-160, 161 т. 1).

За договором про відступлення права вимоги від 20 квітня 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» відступило ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором від 16 березня 2007 року № 014/0076/82/71609 та договорами забезпечення: іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 , посвідченим 16 березня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С. О.,

за реєстровим № 1356 та за договором поруки від 27 липня 2007 року

№ 014/0076/82/71609-2, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с. 138-140, 151-153 т. 1).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року замінено позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що 16 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір

№ 014/0076/82/71609, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 295 800,00 доларів США на строк

до 16 березня 2017 року із сплатою 13,75 % річних (а.с. 11-21 т. 1).

ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 20 жовтня 2010 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з основної заборгованості - 250 869,37 доларів США, заборгованості за відсотками -

73 863,20 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 108 т. 1).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного

у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці

у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються

у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які

є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України

від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16.

Ураховуючи зазначене, посилання касаційної скарги на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року

у справі № 522/407/15 (провадження № 14-53цс18) та від 13 березня

2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19), у яких зазначено, що стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою, ґрунтуються на неправильному тлумаченні ОСОБА_1 норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що про наявність зобов`язальних відносин за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позивачу стало відомо з довідки з Державного реєстру речових прав

на нерухоме майно від 09 вересня 2015 року № 43506276, але вона не повідомила банк про відкриття спадщини.

06 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 тобто з 06 листопада

2015 року вона набула статус іпотекодавця.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 23 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання припиненим права іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився

і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що за життя боржник ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином

не виконувала, допустила заборгованість з повернення кредиту та відсотків. 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки після смерті боржника за кредитним договором її права і обов`язки за цим договором перейшли до спадкоємця ОСОБА_1 , то підстав для визнання припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за спірним кредитним договором, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ОСОБА_3 , немає.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судовірішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк