Справа №333/727/20
Провадження №2/333/1178/20
27 травня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою: районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 ,
про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, -
17.02.2020 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.
Ухвалою суду від 24.02.2020 року провадження у справі №333/727/20 відкрито.
27.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають в сім`ї, де мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Відповідач у справі не піклується про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Така її поведінка суперечить інтересам малолітніх дітей. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду з зазначеним позовом та просить суд, у разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача на користь особи, яка буде здійснювати функції опіки/піклування над дітьми, аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з урахуванням уточнень, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 до зали судового засідання жодного разу не з`явилась, на зареєстровану адресу проживання відповідача судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки», з невідомих суду причин відповідач не з`явилась за їх отриманням. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
Представник третьої особи до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1). Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 2).
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю двох малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.12.2010 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №1276 (а.с. 7) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.02.2015 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №182 (а.с. 7).
Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Із змісту позовної заяви позивача слідує, що позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав пред`явлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.
Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мамчур проти України» зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
З матеріалів справи слідує, що 22.10.2019 року о 13 год. 40 хв. класному керівникові 3Б класу Запорізького навчально-виховного оздоровчого комплексу №110 ЗМР Запорізької області зателефонувала ОСОБА_3 - мати учня ОСОБА_1 та повідомила, що її син не ночував вдома і до сих пір його нема. Де він, вона не знає. 22.10.2019 року дитина була у школі, прийшла без запізнень, була на всіх уроках, пішов додому. О 14 год. 40 хв. ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомила, що знайшла свою дитину біля магазину « Варус ». ОСОБА_1 у школі навчається з першого класу. Не балакучий, не контактний, закритий, на розмову зі старшими не йде. ОСОБА_3 не приділяє достатньої уваги вихованню дитини, не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори. Зазначена обставина підтверджується поданням за підписом директора ЗНВОК №110 (а.с. 18).
Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.10.2019 року, інспектором роти 2 батальйону 4 взводу 1 УПП в Запорізькій області о 21 год. 45 хв. знайдено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Останній займався бродяжництвом. У зв`язку з чим, 31.10.2019 року о 01 год. 45 хв. був доставлений до КЗ «ЗОЦ-ПРД» ЗОР (а.с. 11-12).
Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 р. № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.
Частиною 2 ст. 170 СК України визначено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків . У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.
З матеріалів справи слідує, що 31.10.2019 року директор КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР звернулась до начальника служби (управління) у справах дітей ЗМР з повідомленням від 31.10.2019 року №01-14/213, в якому повідомила про те, що з 31.10.2019 року у центрі на повному державному забезпеченні перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з матір`ю та молодшим братом (зі слів хлопчика) та просив вирішити питання про повернення дитини в сім`ю (а.с. 13).
За час перебування ОСОБА_1 в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР з 31.10.2019 року ніхто з родичів до адміністрації центру з питань повернення дитини в сім`ю не звертався. З цих підстав, директор вказаного закладу просила прискорити вирішення долі дитини. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням з КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 04.12.2019 року №01-14/262 (а.с. 14).
04.12.2019 року фахівцем ЗМЦСССДМ складено акт оцінки потреб сім`ї у складі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співмешканця - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21-22).
Як вбачається з висновку оцінки потреб сім`ї від 04.12.2019 року, соціальна карта №Г / 287/19, за підписом начальника ВСР по Комунарському району, основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО, є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Спеціалістами ЗМЦСССДМ провели оцінку потреб родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_4 . На момент виходу ОСОБА_1 перебував у Центрі реабілітації. Зі слів жінки, вона не була там жодного разу (з 31.10.2019 року). Молодший син ОСОБА_2 перебував у дитячому садочку (зі слів ОСОБА_3 ). Для однієї дитини наявне одне спальне ліжко, розвивальних ігор мало, є одяг та взуття. Умови проживання мало придатні для проживання та розвитку дітей (а.с. 23).
06.12.2019 року спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР на підставі повідомлення щодо родини ОСОБА_1 , в якій виховується двоє малолітніх дітей, з метою обстеження умов проживання, створених для дітей, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з актом обстеження умов проживання від 06.12.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , співмешканець ОСОБА_3 та власник житла, ОСОБА_3 , яка проживає без реєстрації, ОСОБА_2 (проживає без реєстрації) та ОСОБА_1 , який перебуває у притулку. Умови проживання задовільні, в помешканні наявні меблі, м`який куток, крісло - розкладне, комод, кухонні меблі, холодильник, телевізор. В помешканні прибрано. Для дітей наявне лише одне спальне місце, місця для навчання немає, є одяг для меншої дитини в обмеженій кількості. Для повернення в родину на виховання ОСОБА_1 умови відсутні (а.с. 26).
13.01.2020 року ОСОБА_3 звернулась до начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з заявою, в якій просила розглянути питання про повернення дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання у родину (а.с. 28).
При цьому, відповідно до повідомлення з КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 14.01.2020 року №01-14/017, за час перебування дитини ОСОБА_1 в центрі з 31.10.2019 року мати відвідувала дитину 04.12.2019 року, 19.12.2019 року, 25.12.2019 року, 06.01.2020 року. Відвідувала також бабуся. З питання повернення дитини в сім`ю матері була надана консультація (а.с. 15).
На підставі звернення ОСОБА_3 щодо повернення на виховання дитину з метою обстеження умов проживання родини головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 . Проте, умови проживання з`ясувати не вдалося. Матері залишено візитку-виклик до відділу служби на 22.01.2020 року. За місцем роботи ТОВ «Апельмон Прайм» відділ кадрів повідомив, що останній раз ОСОБА_3 була на роботі 17.01.2020 року. Наразі причини відсутності на роботі їм не відомо (а.с. 26).
Як вбачається з повідомлення з Дошкільного навчального закладу (ясла садок) №295 «Червона калина» територіального відділу освіти Комунарського району від 22.01.2020 року №01-08/05, з 01.09.2019 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 не відвідує дошкільний навчальний заклад більше місяця. Адміністрацією ДНЗ була проведена робота щодо розшуку дитини та матері ОСОБА_3 , яка не відповідала на дзвінки. За адресою проживання родину ОСОБА_1 виявити не вдалось. Були направлені клопотання до Комунарського відділення поліції та служби (управління) у справах дітей ЗМР. З 25.11.2019 року ОСОБА_2 почав відвідувати середню групу №5 «Сонечко» дошкільного навчального закладу. За два місяці - з 25.11.2019 року по 21.01.2020 року дитина перебувала в ДНЗ 17 днів. Приводила до садочку та забирала дитину мати ОСОБА_3 . Вона байдуже ставиться до виховання та розвитку дитини, не цікавиться життям та успіхами ОСОБА_2 в групі ДНЗ. Дитині не приділяється достатня увага та догляд, ОСОБА_2 відстає в розвитку від однолітків. Мова дитини не відповідає віковій нормі, обмежений активний та пасивний словниковий запас, що створює труднощі для спілкування з ровесниками. Мати не сприяє участі ОСОБА_2 у святкових ранках та розвагах. Батьківські збори ОСОБА_3 не відвідує. На поради та зауваження вихователів щодо розвитку дитини не реагує (а.с. 17).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 30.01.2020 року, за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , співмешканець ОСОБА_3 та власник житла, ОСОБА_3 , яка проживає без реєстрації, ОСОБА_2 (проживає без реєстрації) та ОСОБА_1 , який перебуває у реабілітаційному центрі. Умови проживання задовільні. У квартирі наявні світло, газ, вода та опалення. Є деякі корпусні меблі та побутова техніка. В помешканні наявний косметичний ремонт, прибрано. У кімнаті є двоспальне ліжко та розкладне крісло, на якому спить ОСОБА_2 . У кімнаті наявний комод та телевізор. Відсутні необхідні речі для фізичного та психологічного розвитку дітей. Стосунки, традиції сім`ї не встановлено, мати не йде на контакт, досить замкнута. На даний час матір`ю не створено жодних умов для виховання та розвитку ОСОБА_1 (а.с. 27).
Відповідно до повідомлення з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 06.02.2020 року №93/01-10, діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкали з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , перебували на обліку в дитячій амбулаторії № 10 з народження. З осені 2019 року мешкають за адресою: АДРЕСА_4 . На профілактичні щеплення та огляди до амбулаторії з дітьми приходила мати. ОСОБА_1 в останнє був на прийому у дільничного педіатра з приводу профілактичного огляду 20.09.2019 року у супроводі матері. Зі слів матері, з осені 2019 року хлопчик перебуває у реабілітаційному центрі. Мати дитину не відвідує, з її слів. ОСОБА_2 останній раз був на прийомі у дільничного педіатра з приводу захворювання 21.01.2020 року. Матері був виданий листок непрацездатності по догляду за хворою дитиною. Призначено повторний прийом на 24.01.2020 року, але мати з дитиною не з`явились. При активному відвідуванні медичною сестрою 27.01.2020 року вдома нікого не було. Залишена записка з проханням повідомити, де знаходиться дитина, але зворотної відповіді не має. На телефонні дзвінки мати не відповідає. Зі слів сусідів, мати зловживає спиртними напоями (а.с. 16).
Родина ОСОБА_1 перебуває на обліку, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Гр. ОСОБА_3 не виявляє бажання співпрацювати з психологом Центру (було одноразове відвідування) для поліпшення ситуації, що склалась. На контакт із спеціалістами також не йде. На думку спеціалістів Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР, мати ОСОБА_3 має низький батьківський потенціал, вона не піклується про фізичний та психологічний розвиток малолітньої дитини, ОСОБА_2 , 2015 року народження. не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, негативно впливає та не дає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню ним загальних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Не створює умов для отримання освіти. На даний момент відсутні умови для повернення старшого сина, ОСОБА_1 , 2010 року народження, в біологічну родину. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням з Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР від 07.02.2020 року №364/03-К (а.с. 20).
10.02.2020 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району прийнято розпорядження №72р про відібрання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері - ОСОБА_3 , 1984 року народження, та влаштування дитини до КНП «Міська дитяча лікарня №1» з подальшим переведенням до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР (а.с. 24-25).
Як встановлено судом, станом на час розгляду справи, малолітні діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.
Доказів протилежного матеріали цивільної справи №333/727/20 не містять та сторонами не надано.
Як вбачається із висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 17.02.2020 року №05/01-32/0195 про доцільність відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав, орган опіки та піклування в інтересах дитини, на підставі того, що мати - ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не приділяє достатньої уваги їх вихованню, не створила умови для повернення старшої дитини у родину, не виявляє інтересу до нього, має низький батьківський потенціал, не піклується про фізичний і психологічний розвиток дітей, вважає за доцільне відібрати малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері - ОСОБА_3 , 1984 року народження, без позбавлення її батьківських прав, строком на один рік, передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування та стягнути з матері аліменти (а.с. 4-5).
Європейський суд з прав людини у п.52 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , в порушення ст.ст.150, 152, 155, 180 СК України, ухиляється від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та відібрати малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері - ОСОБА_3 , 1984 року народження, без позбавлення її батьківських прав, строком на один рік.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування на період відібрання дітей аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду.
Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня складає 1 779 гривень, від 6 до 18 років з 1 січня складає 2 218 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останньою надано не було.
З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування аліментів на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період відібрання дитини у матері, починаючи стягнення з 17.02.2020 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 681,60 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
1.Позов задовольнити.
2.Відібрати малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав строком на один рік та передати дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування.
4.Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) в дохід держави - 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп. судового збору.
5.Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.
Повне рішення складено 09.06.2020 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова