Справа № 222/463/20
Провадження № 2/222/214/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадження, за участю відповідачки ОСОБА_2 , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що з 15.11.2003 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 15.08.2007 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого він сплачує аліменти. Проте, з 08.10.2018 року і по теперішній час син проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, а тому підстав для стягнення з нього на користь відповідачки аліментів немає.В зв`язку з чим просить припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 01.04.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачці разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву з відповідними доказами не подала.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи від позивача наявна письмова заява, в якій останній позов підтримав, наполягав на його задоволенні, а також просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що дійсно вона з позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого позивач на її користь сплачує аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Зазначила, що їх син мешкає в трьох місцях, коли у неї в смт. Нікольське, коли у її матері - бабусі дитини в с. Малоянисоль та коли у свого

батька в с. Труженка, а тому підстав для припинення стягнення аліментів не має. Проте, спростувати доводи позивача, що дитина постійно мешкає з позивачем вона не може. Надані позивачем докази щодо фактичного проживання дитини разом з ним вважає сфальсифікованими та такими, що не відповідають дійсності. Також, зазначила, що на даний час її прізвище ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 .

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившегося позивача.

Вислухавши пояснення відповідачки, розглянувши письмову заяву позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 12.05.2004 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Рішенням Володарського районного суду Донецької області № 2-555/2007 від 15.08.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано і дане рішення набуло законної сили 26.08.2007 року.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ВП № 58324459 від 22.05.2019 року на підставі виконавчого листа № 2-411/2011 виданого 09.08.2011 рокуВолодарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400,00 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2011 року, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча».

Згідно довідки Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.03.2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 201 від 28.02.2020 року ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має наступний склад сім`ї: мати - ОСОБА_8 , 1958 року народження, брат - ОСОБА_9 , 1995 року народження, та син - ОСОБА_3 , 2004 року народження, який проживає без реєстрації.

Згідно акту обстеження сім`ї від 28.02.2020 року, складеного депутатом Малоянисольської сільської ради з участю сусідів, ОСОБА_3 , 2004 року народження, дійсно з 08.10.2018 року і по теперішній час проживає по АДРЕСА_2 без реєстрації.

Відповідно до довідки № 24.02.2020 року за № 14 та характеристики від 25.02.2020 року за № 18 КЗ «Малоянисольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені В.В. Балабана Нікольської районної ради Донецької області» ОСОБА_3 , 2004 року народження, дійсно

навчається у 10 класі КЗ «Малоянисольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені В.В. Балабана Нікольської районної ради Донецької області», у даному навчальному закладі навчається з 2017 року, на даний момент проживає в родині батька за бажанням, його вихованням займаються батько та бабуся.

Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 273 СК України передбачено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як визначено ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до п.п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При

цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини.

Таким чином необхідно прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини.

Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу припинення сплати аліментів на користь відповідачки стало те, що дитина, на утримання якої з нього раніше були стягнуті аліменти, проживає разом з ним, а не з матір`ю.

Таким чином, беручи до уваги, що на даний час сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує, змінився, оскільки неповнолітня дитина фактично проживає із батьком та знаходиться на його утриманні, а тому виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив також з того, що жодних доказів з боку відповідачки в обґрунтування її заперечень, що дитина мешкає також з нею, суду не надано.

Також слід зазначити, що припинення аліментів за загальними принципами є стягнення аліментів, а тому враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 30.03.2020 року.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-82, 141, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 197 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 (чотириста) гривень з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-411/2011 виданого 09.08.2011 рокуВолодарським районним судом Донецької області, припинивши стягнення з 30.03.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.06.2020 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець