Справа № 569/3962/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 1995 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 1737. В шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З часом стосунки подружжя зіпсувалися, сімейне життя не склалося і сторони припинили підтримувати шлюбні відносини. Протягом останнього часу між подружжям ще більше загострились стосунки, у зв`язку з чим постійно виникали непорозуміння, сварки та суперечності через несумісність характерів та поглядів на життя, свідками яких нерідко ставали діти. Неодноразові спроби примирення не привели до бажаного результату, відносини не стати кращими, а сім`я фактично припинила своє існування. Вже довгий час сторони проживають окремо.

Позивачка переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам, вважає, що шлюб вже давно носить формальний характер, оскільки сімейні та шлюбні відносини з відповідачем тривалий час вона не підтримує.

Просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.11.1995 р. відділом РАГС м.Рівне , актовий запис № 1737.

Позивачка ОСОБА_1 подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Просив розглянути справу у його відсутність .

Дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд ,у межах заявлених позовних вимог , встановив наступне.

За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.11.1995 року відділом РАГС м.Рівне , актовий запис № 1737.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_3 , 1996 р.н. та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, а тому суд прийшов до висновку що шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України, керуючись ст..ст.12, 81, 141, 264-268, 273, 354, 355, п.3 Р.ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04.11.1995 р. відділом РАГС м.Рівне , актовий запис № 1737, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Під час дії карантину, процесуальні строки розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване м ісце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено - 10.06.2020 року.

Суддя: О.В.Панас