КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/284/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Сенька М.Ф.,-

встановила:

У серпні 2018 року АТ «ВТБ Банк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, до закінчення строку дії кредитного ліміту не повернуто суму кредиту та не сплачено проценти за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим станом на 08 червня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 79 081 грн 95 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ВТБ Банк»заборгованість за договором-заявою № 1589497 від 30 червня 2016 року, що виникла станом на 08 червня 2018 року, в сумі 79 081 грн 95 коп., та 1 762 грн 00 коп. на відшкодування судового збору, а всього 80 853 грн 95 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» зазначило, що апеляційна скарга є безпідставною.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник АТ «ВТБ Банк» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, права банку порушені, а тому на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 1050, 1054 ЦК України вимоги підлягають задоволенню.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 30 червня 2016 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 була укладена заява-договір на оформлення банківських продуктів за № НОМЕР_1 , за умовами якої банк відкрив відповідачу рахунок з можливістю подальшого встановлення кредитного ліміту із відсотковою ставкою 36 % згідно тарифного плану «Магнус» (встановлення короткострокового кредитного ліміту у розмірі 50 000 грн на підставі заявки клієнта через персонального менеджера).

Банк вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 08 червня 2018 року складає 79 081 грн 95 коп., з яких:

- 50 491 грн 46 коп. - сума простроченого ліміту кредитування;

- 11 188 грн 87 коп. - сума простроченого овердрафту;

- 448 грн 20 коп. - сума відсотків за прострочений кредит за період з 30 травня по 07 червня 2018 року;

- 14 840 грн 44 коп. - сума прострочених відсотків за кредит за період з 05 серпня 2017 року по 29 травня 2018 року;

- 99 грн 36 коп. - сума відсотків за прострочений овердрафт за період з 30 травня по 07 червня 2018 року;

- 2 013 грн 62 коп. - сума прострочених відсотків за овердрафт за період з 05 серпня 2017 року по 29 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано заяву-договір № 1589497 від 30 червня 2016 року, виписку по рахунку приватного клієнта, розрахунок суми боргу, Умови оформлення та обслуговування платіжних карток.

При цьому банком не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 50 000 грн 00 коп. Відсутні відомості про встановлений кредитний ліміт.

Згідно даних вказаних у заяві-договорі сума кредитного ліміту - 0 грн, процентна ставка не зазначена, інформація з приводу надання овердрафту відсутня.

Умови оформлення та обслуговування платіжних карток, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не підписані.

З виписки по рахунку не вбачається, що банком було встановлено відповідачу кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн 00 коп., та останній ним скористався.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 грудня 2018 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат з АТ «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн 00 коп.

В силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко