Справа № 464/1076/20
пр.№ 2/464/731/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Дулебко Н.І.,

секретар судових засідань Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зняття арешту, накладеного ухвалою Галицького місцевого суду м.Львова від 19.10.2001 (реєстраційний номер обтяження 4400685, зареєстрованого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2007 за №4400708), та постановою б/н від 08.11.2001 ВДВС Галицького РУЮ м.Львова (реєстраційний номер обтяження 4813567, зареєстрованого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 17.04.2007 за №4813567), на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , а також стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 2 000 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В 2001 між сторонами виник спір щодо оскарження права власності на вищевказану квартиру, в процесі розгляду якого, ухвалою суду від 19.10.2001 накладено арешт на таке майно. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2003, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.03.2004, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ЖБК-248 м. Львова, ОСОБА_3 , Гірняк ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: Карпіна І.М., Кучеренка А ОСОБА_5 В ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконкому Львівської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Львівської міської Ради, Львівського обласного державного комунального бюро технічно інвентаризації та експертної оцінки, відділу приватизації Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської ради, про надання житла, визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсними, відмовлено. При ухваленні вказаних судових рішень питання зняття арешту на квартиру АДРЕСА_1 не вирішено, такий арешт існує, а відтак порушує право власності позивача.

Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в частині скасування арешту на квартиру, від стягнення витрат за надання правової допомоги в розмірі 2 000 грн. відмовилась.

Відповідач подав до суду заяву та відзив, відповідно до яких позов визнав, просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Окрім цього, враховуючи його скрутне матеріальне становище, просив відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення судового збору у розмірі 840,80 та витрат за надання правової допомоги у розмірі 2 000 грн.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Як видно з реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.1998 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Встановлено, що ухвалою Галицького місцевого суду м.Львова від 19.10.2001 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонено Першій Львівській державній нотаріальній конторі та ЛОМБТІ та ЕО проводити будь-які щодо відчуження даної квартири до вирішення спору судом.

Окрім цього, постановою б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2001 ВДВС Галицького РУЮ м.Львова при примусовому виконанні ухвали Галицького місцевого суду м.Львова від 19.10.2001, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 29.12.2003, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.03.2004, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ЖБК-248 м.Львова, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , за участі третіх осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , виконкому Львівської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Львівської міської Ради, Львівського обласного державного комунального бюро технічно інвентаризації та експертної оцінки, відділу приватизації Галицької районної адміністрації виконкому Львівської міської ради, про надання житла, визнання приватизації квартири та свідоцтва про право власності на квартиру недійсними, відмовлено. Відповідно до листа Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2020, матеріали вищевказаної справи знищені.

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.11.2019, ухвалою Галицького місцевого суду м.Львова від 19.10.2001 та постановою ВДВС Галицького РУЮ м.Львова від 08.11.2001 накладено арешт на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 (архівний запис).

Відповідно до вимог статей 317, 319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким.

Враховуючи відсутність підстав для арешту квартири, відповідач визнає, що такий арешт накладено в межах позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, з метою непорушення права власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття обтяження (арешту) з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачем при поданні позову про зняття арешту понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840, 80 грн., а відтак останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 420, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 420, 40 грн. стягнути з відповідача на його користь.

На підставі статей 16, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 141, 206, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти обтяження (арешт), накладений ухвалою Галицького місцевого суду м. Львова від 19.10.2001 (реєстраційний номер обтяження 4400685, зареєстрованого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 25.01.2007 за №4400708), та постановою б/н від 08.11.2001 ВДВС Галицького РУЮ м.Львова (реєстраційний номер обтяження 4813567, зареєстрованого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 17.04.2007 за №4813567) на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий Дулебко Н.І.