КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Київ

справа № 362/1277/19

Головуючий суддя у 1 інстанції - Марчук О.Л.

провадження № 22-ц/824/6070/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ПАТ «Київобленерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що на підставі укладеного між сторонами договору відповідач є споживачем електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . З метою приведення обліку електричної енергії споживача до вимог нормативних документів, 9 листопада 2017 року відповідачу було здійснено заміну засобу обліку.

У порушення вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії відповідач не проводить оплату за використану електричну енергію, внаслідок чого має відповідну заборгованість.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. А також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Проте відповідач не забезпечує доступ представникам енергопостачальника до будинку для обстеження засобу обліку та невчасно надавала показники, правильність зняття яких перевірити не має змоги. У зв`язку з систематичним порушенням споживачем своїх обов`язків та неможливістю перевірки показників лічильника, 9 листопада 2017 року було встановлено новий лічильник за межами будинку без демонтажу старого лічильника.

Лічильники в будинку та поза будинком відповідача обліковують рівний обсяг спожитої електроенергії, що не заперечувалося і самим споживачем у суді першої інстанції.

ОСОБА_1 не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 32 843,36 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ПАТ «Київобленерго» не має права використовувати покази засобу обліку вставленого у листопаді 2017 року для розрахунків за електричну енергію, спожиту побутовим споживачем, до моменту внесення в установленому законодавством порядку відповідних змін (щодо місця встановлення розрахункового засобу обліку) до проекту електрозабезпечення об`єкта побутового споживача та Договору. Обрахована позивачем заборгованість здійснена по засобу обліку із порушенням Правил користування електричною енергією для населення, а тому стягнення такої заборгованості буде порушувати права споживача, що є неприпустимим.

Колегія суддів погоджуючись з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову, вважає необхідним змінити оскаржуване рішення в частині мотивів для такої відмови у задоволенні позову.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 01 червня 2004 року був укладений договір №091600111 про користування електричною енергією побутовим споживачем, відповідно до умов якого позивач, як енергопостачальник, узяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності, а відповідачка, як споживач, зобов`язалася оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Як убачається із матеріалів справи, облік споживаємої енергії на об`єкті споживача здійснюється засобом обліку типу ЦЄ-6803 НОМЕР_2 .

08 листопада 2017 року представниками енергопостачальника було проведено технічну перевірку розрахункового засобу обліку, про що складено Акт №264621. За результатами перевірки показники засобу обліку типу ЦЄ-6803 В № НОМЕР_4 становлять - 088474 кВт/год (фотофіксація надана енергопостачальником) та всановлено, що електролічильник рахує вірно. Крім цього, здійснено встановлення нового засобу обліку на опорі біля об`єкту споживача типу НІК2301АП3В НОМЕР_5 із початковими показами - 015028 кВт/год, який внесено до бази даних особового рахунку як розрахунковий засіб обліку. При цьому, під час встановлення засобу обліку типу НОМЕР_6 засіб обліку, який встановлений на об`єкті споживача типу ЦЄ-6803В №46043820 не було демонтовано.

В результаті проведених дій по встановленню нового засобу обліку на опорі, енергопостачальником виконано перерахунок спожитої електричної енергії за період з 14 вересня 2017 року (68188кВт/год) по 08 листопада 2017 року (088474кВт/год) - 19893кВт/год на суму 28938,32 грн.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення поставленої але не оплаченої споживачем електроенергії позивачем до позову в обгрунтування розрахунку заборгованості додано Особову картку споживача (а.с. 12), згідно з відомостями якої відповідачеві нараховано заборгованість 28938,32 грн за період з 14 вересня 2017 року по 08 листопада 2017 року та 3905,04 грн за період з 08 листопада 2017 року по грудень місяць 2018 року всього на загальну суму 32843,36 грн.

Як убачається із пояснень сторін спору щодо обліку спожитої відповідачкою енергії за період з 08 листопада 2017 року по грудень місяць 2018 року між сторонами немає.

Однак існує спір щодо обсягу спожитої енергії у період з 14 вересня 2017 року по 08 листопада 2017 року. Позивач нараховує 19893кВт/год з урахуванням показників засобу обліку типу ЦЄ-6803 В № НОМЕР_4 станом на 08 листопада 2017 року - 088474кВт/год, а відповідачка заперечує цю обставину та на обгрунтування своїх заперечень надає фотофіксацію цього ж засобу обліку з показниками 068474кВт/год. Відповідачка стверджує, що на час звернення позивача до суду показники засобу обліку не досягли показань 088474кВт/год.

Як убачається із матеріалів справи, 03 серпня 2017 року відповідачкою на рахунок ПАТ "Київобленерго" було сплачено 4845,48 грн за 2500кВт/год. Указану суму відповідачка заплатила помилково на рахунок позивача замість правильної оплати на рахунок ПАТ "Київенерго" як ФОП, про що повідомила заступника начальника з комерційної роботи ОСОБА_2 20 вересня 2017 року, що підтверджено копією заяви з відміткою ПАТ`Київобленерго" від 20 вересня 2017 року за №3200 про отримання заяви (а.с. 117).

В подальшому Прат "Київобленерго" Васильківський РП виставлено рахунок ОСОБА_1 за е/е №58 за серпень 2017 року на суму 436,08 грн за 306 кВт/год та враховано оплату попереднього періоду у розмірі 4845,48 грн зі знаком (-). Різницю 3569,44 грн зі знаком (-) визначено як передоплата (а.с. 118). 20 вересня 2017 року відповідачкою також було сплачено 250 грн за 135кВт/год, які були зараховані як зменшення суми передоплати.

Таким чином переплачені відповідачкою кошти у сумі 4845,48 грн не були повернуті відповідачці, а були зараховані як передоплата майбутніх платежів. Всього відповідачкою було сплачено 5095,48 грн, що підтверджено наданим позивачем згідно з особовою карткою споживача розрахунком та наданими відповідачкою квитанціями про сплату коштів.

Отже спір у сторін виник щодо нарахування позивачем вартості спожитої відповідачкою електроенергії у період з 14 вересня 2017 року по 08 листопада 2017 року 28938,32 грн за 19893кВт/год.

Сторони у досудовому порядку згоди щодо вирішення спору не дійшли.

Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями статті 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року, чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Виходячи з приписів статей 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 11 укладеного між сторонами договору від 01 червня 204 року №091600111 про користування електричною енергією побутовим споживачем споживач електричної енергії зобов`язується, зокрема, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника, які пред`явили свої службові посвідчення, до квартири або іншого об`єкта для обстеження приладу обліку, та оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов пункту 16 цього договору.

Згідно з пунктом 16 цього договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку по рахунках, надісланих споживачу поштою чи персоналом РЕМ. Обсяг електроенергії у рахунках визначається на основі середньомісячного споживання електроенергії споживачем за попередній період та його заборгованості.

Відповідачка заперечує, що середньомісячне споживання нею електроенергії відповідає визначеному їй позивачем об`єму у розмірі 19893кВт/год за період з 14 вересня 2017 року по 08 листопада 2017 року. Указані заперечення позивачем не спростовані. Також із наданих позивачем до позову доказів щодо об`ємів споживання відповідачкою електроенергії до та після спірного періоду не вбачається, що визначений у спірний період розмір споживання відповідає середньомісячному споживанню.

Єдиним доказом, який позивач надав на підтвердження спожитої у спірний період електроенергії розмірі 19893кВт/год, є Акт № НОМЕР_7 технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380 В від 09 листопада 2017 року, який складений та підписаний одним представником ПАТ "Київобленерго". Зі сторони споживача указаний Акт не підписаний.

За змістом статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Таким правопорушенням, зокрема, є порушення правил користування енергією та дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за №1357, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 42, 48 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту електричну енергію та забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред`явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об`єкта для обстеження засобу обліку, електроустановок та електропроводки.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією.

Згідно з пунктом 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Електропостачальник повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення цих Правил, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники НКРЕКП, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, обласних державних адміністрацій, обласних відділень Антимонопольного комітету, спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність побутового споживача (у разі відсутності зазначити причини відсутності побутового споживача); перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення.

Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії.

Акт про порушення Правил, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 50 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил.

Як вбачається із доданого до позову акта про порушення споживача, цей акт підписаний лише одним представником енергопостачальника. Умови оформлення акта у разі відмови побутового споживача від підпису шляхом здійснення відповідної відмітки та підписання акта трьома представники енергопостачальника не дотримано. Суду першої інстанції також не були надані докази на підтвердження розгляду акта про порушення комісією та результати такого розгляду акта.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин Акт №264621 технічної перевірки розрахункового засобу обліку електричної енергії 220/380 В від 09 листопада 2017 року, яким зафіксовано показники засобу обліку типу ЦЄ-6803В № НОМЕР_4 у розмірі - 088474 кВт/год, не може бути визнано судом як допустимий доказ, що підтверджує достовірність указаної обставини. З урахуванням наведеного обставини щодо споживання відповідачкою 19893кВт/год у період з 14 вересня 2017 року по 08 листопада 2017 року, вартістю 28938,32 грн самою відповідачкою не визнані та позивачем не підтверджені доказами, а відтак є не доведеними.

З огляду на вказані обставини суд апеляційної інстанції перевіряючи розрахунок заборгованості дійшов висновку щодо необхідності зменшення нарахованої до сплати суми 32843,36 грн на суму 28938,32 грн, яка позивачем не доведена та не визнається відповідачкою. У результаті чого, сума, яка підлягає сплаті складає 3905,04, яка доведена позивачем та не заперечується відповідачкою за період з 30 листопада 2017 року по 01 грудня 2018 року. Враховуючи суму здійсненої відповідачкою переплати у розмірі 5095,48 грн, колегія апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за спожиту нею електроенергію, оскільки заборгованість відсутня, а існує переплата.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначав, що всупереч вимогам Правил та умов договору відповідачка не забезпечувала доступ представників ПАТ «Київобленерго» до об`єкту для обстеження засобу обліку та невчасно надавала показники засобу обліку, правильність яких перевірити не було можливості, у зв`язку з чим у позивача виникають підозри щодо втручання в засіб обліку з метою зміни його показників.

Такі доводи не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, однак з інших, ніж це зазначено судом першої інстанції, підстав.

У відповідності до статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції було змінене в частині мотивів відмови у задоволені позову, підстави для зміни розподілу судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції та відшкодування за рахунок відповідачки сплаченого позивачем за розгляд апеляційної скарги судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року в частині мотивів відмови у задоволенні позову змінити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько С.О. Журба