Ухвала

Іменем України

18 травня 2020 року

м. Київ

справа №2-9/11

провадження № 61-3763ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу законного представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в цивільній справі за скаргою законного представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чорним В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року законний представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої посилався на те, що державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, у задоволенні скарги відмовлено.

22 лютого 2020 року законний представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю або в частині та ухвалити нове у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги з зазначенням підстав касаційного оскарження, їх обґрунтування та чіткого визначення вимог касаційної скарги.

У квітні 2020 року від скаржника надійшла виправлена касаційна скарга з зазначенням підстав для касаційного оскарження, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати оспорювану постанову.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження вказаних судових рішень представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно встановлення строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо визначення підстав для повернення виконавчого документа стягувачу внаслідок пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року слід відмовити з огляду на наступне.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, судами встановлено, що розгляд цієї справи по суті закінчений рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили. Оскаржувана ухвала, якою відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця, постановлена судом на стадії виконання судового рішення, тобто, не належить до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-9/1, виданого 22 жовтня 2013 року, відкрите з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувачем не був пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання в зв`язку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV в редакції, чинній на час видання виконавчого листа, виконавчі документи, зокрема щодо виконання судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не встановлене законом.

Частиною першою статті 23 Закону №606-XIV в редакції, чинній на час видання виконавчого листа, строк давності пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, в зв`язку з чим Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV втратив чинність.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За правилами частини 5 статті 12 Закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року у разі повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема, у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону №1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Так судами встановлено, що виконавчий лист №2-9/1 виданий 22 жовтня 2013 року. 05 травня 2014 року, тобто в межах передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV однорічного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, державним виконавцем Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом. Вказане також свідчить про переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суди попередніх інстанцій встановили, що постановою державного виконавця від 29 листопада 2016 року, тобто, на час набрання чинності Законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчий лист повернуто стягувачу та роз`яснено право повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк до 29 листопада 2019 року. В контексті пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року та частини п`ятої статті 12 цього ж Закону строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дати повернення виконавчого документа стягувачу, тобто, з 29 листопада 2016 року, терміном в три роки - до 29 листопада 2019 року.

Судами встановлено, що за заявою стягувача постановою державного виконавця від 17 квітня 2019 року, тобто, в межах трирічного строку, відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-9/1, виданим 22 жовтня 2013 року.

За таких підстав Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з приводу того, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем за виконавчим листом, пред`явленим в межах строку, встановленого законом, а правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням вищенаведеного подана касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження за представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в цивільній справі за скаргою законного представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на постанову державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чорним В. С.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик