ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи - Дніпровська міська рада, комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради, про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, згодом уточнила позовні вимоги.

Вказувала, що 21 січня 2019 року на території автостоянки, розташованої в АДРЕСА_1 , виявила належний їй автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями внаслідок падіння на автомобіль металевої конструкції (навісу), під яким був розташований автомобіль.

Зазначала, що послуги автостоянки на вказаному майданчику надаються ФОП ОСОБА_2 на підставі укладеного між ним і КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради договору від 01 лютого 2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача матеріальні збитки, завдані транспортному засобу в розмірі 60 481 грн.72 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 468 грн.40 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: судом неповністю досліджено матеріали справи, а саме: довідку Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, в якій зазначено, що дійсно в АДРЕСА_1 на автостоянці впав дах навісу на автомобіль Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим спричинив матеріальну шкоду; відповідачем визнано факт знаходження вказаного авто та його пошкодження на території паркувального майданчика в АДРЕСА_1 ; припис про демонтаж навісів винесено не в 1999 році, а в 2019 році; пунктом 2.2.18 договору №209 ОП "Про організацію майданчика та паркування", укладеного 01 лютого 2018 року між КП "Міськавтопарк" ДМР в особі директора Омельченка Д.А. та ФОП ОСОБА_2 визначено, що з моменту підписання сторонами договору та акту приймання-передачі майданчика для паркування оператору, всі ризики випадкового знищення або пошкодження майданчика, а також майна, яке там знаходиться переходить до оператора; судом не враховано, що небезпечні навіси біли підставою для розірвання з ФОП ОСОБА_2 договору №209 від 01 лютого 2018 року, за невиконання умов облаштування майданчику, а саме не демонтовано небезпечні навіси; жодних дозвільних документів паспорту прив`язки тощо, щодо відповідності навісів нормам та стандартам відповідачем не надано; відносини, що виникли між позивачем та відповідачем є деліктними, а не договірними.

ФОП ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість рішення місцевого суду, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення місцевого суду залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Листом № 5/5-92 від 06 серпня 2019 року, наданим КП "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради на запит ОСОБА_4 , повідомлено про те, що договір №209 ОП, укладений між КП «Міськавтопарк» та ФОП ОСОБА_2 від 01 лютого 2018 року є чинним. Укладений цей договір був на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №587 від 30 листопада 2016 року, яким затверджений Перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у місті Дніпрі зі змінами та доповненнями. Майданчик для паркування в АДРЕСА_1 , значиться в Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів та перебуває на балансі КП «Міськавтопарк».

Судом першої інстанції також встановлено, що на підтвердження викладеного відповідачем до матеріалів справи долучені в копіях: витяг з протоколу №2 засідання конкурсної комісії з визначення операторів - суб`єктів господарювання будь-якої форми власності, які здійснюватимуть обладнання і утримання майданчиків для паркування транспортних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальних громад міста від 21 грудня 2017 року, акт введення в експлуатацію майданчика для паркування комунальної форми власності, що розташований в АДРЕСА_1 , додатковою угодою №1 до договору «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» № 209 ОП від 01 лютого 2018 року, договором № 209 ОП від 01 лютого 2018 року.

В матеріалах справи наявний висновок експерта №21/12.2/208 від 02 липня 2019 року, складеного на виконання ухвали суду про призначення експертизи, в якій зазначено, що у кримінальному провадженні №0001290 від 22 травня 2019 року досудовим розслідуванням встановлено, що в заяві від 21 січня 2019 року ОСОБА_1 повідомила про пошкодження належного їй автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишеного на автостоянці в АДРЕСА_1 , в результаті падіння металевої конструкції (навісу) на автомобіль. Експертизою визначений розмір збитку автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який становить 60 481 грн.72 коп.

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 направила на адресу ФОП ОСОБА_2 претензію від 09 серпня 2019 року про відшкодування їй у позасудовому порядку збитків в розмірі 60 481 грн.72 коп.

Відповідно до листа КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради №6/-40 від 02 грудня 2019 року майданчик для паркування в АДРЕСА_1 , передавався ФОП ОСОБА_2 необладнаним, а відповідачем здійснено обладнання майданчику, переобладнення в частині зменшення кількості машино-місць з 48 до 30, відповідно до наданої та узгодженої схеми організації дорожнього руху. У зв`язку із зазначеним переобладнанням між КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради та ФОП ОСОБА_2 укладена додаткова угода до договору № 209 ОП від 01 лютого 2018 року.

Згідно з листом КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради №А-159/2 від 27 грудня 2019 року за наслідками перевірки паркувального майданчика в АДРЕСА_1 , встановлено ряд порушень та оператору ОСОБА_2 залишено припис щодо усунення порушень до 10 січня 2020 року, зокрема усунення/демонтування металевих конструкцій (навісів).

З акту прийому-передачі, складеного 08 вересня 1998 року за підписами ОСОБА_5 від імені постачальника ТОВ «Промресурс» та ОСОБА_6 від імені замовника, якими виступила група автомобілістів, вбачається, що навіси на паркувальному майданчику по АДРЕСА_1 встановлені на замовлення і за рахунок приватних осіб.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що надані позивачем фото- та відеоматеріали не доводять наявності вини відповідача у заподіянні шкоди автомобілю позивача з огляду на відсутність на цих матеріалах даних про дату здійснення фотофіксації, місця проведення зйомки, тощо, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що автомобіль Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21 січня 2019 року або в інший день перебував на паркувальному майданчику в АДРЕСА_1 , платіжні документи про сплату за паркувальне місце, фотоматеріали огляду місця події відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виниклі між сторонами відносини врегульовано ЦК України, Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 1342 від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до п.1,2 Правил паркування транспортних засобів, дані правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Вони поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Відповідно до п.25 Правил паркування транспортних засобів, оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивач, яка звернулася з позовом про відшкодування шкоди, повинна довести наявність усіх чотирьох елементів даного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення огляду місця події 21 січня 2019 року та будь-які докази встановлення обставин за яких автомобілю позивача було завдано матеріальних збитків.

Посилання апелянта на довідку Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 26 лютого 2019 року (т.1, а.с.214) колегія суддів відхиляє.

Так, у вказаній довідці зазначено, що дійсно в АДРЕСА_1 на автостоянці впав дах навісу на автомобіль Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим спричинив матеріальну шкоду, втім не зазначено дати вказаної події.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в чому полягає протиправна поведінка відповідача; не надано безспірних доказів того, що саме 21 січня 2019 року як зазначає позивач було пошкоджено її автомобіль.

Оскільки позивач належними засобами доказування не довела завдання їй саме відповідачем шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та вину відповідача, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновків місцевого суду про недоведеність та необґрунтованість позову. За відсутності доведення винних дій відповідача, які були наслідком пошкодження автомобіля позивача підстав для задоволення позову, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_2 відсутні договірні відносини.

Так, статтею 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу (частина перша статті 937 ЦК України).

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (частина третя статті 937, частина третя статті 977 ЦК України).

Колегія суддів на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшла до висновку про те, що позивачем також не доведено наявність укладеного саме з відповідачем ФОП ОСОБА_2 договору зберігання транспортного засобу.

Обставина, на яку посилається апелянт, що відповідач визнав, що автомобіль в момент його пошкодження перебував на паркувальному майданчику в АДРЕСА_1, не свідчить про наявність договірних правовідносин між сторонами у справі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.