Номер провадження 2/754/2831/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про встановлення факту роботи на підприємстві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту роботи на підприємстві.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2019 відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про встановлення факту роботи на підприємстві, здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 24.04.2016 ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком в розмірі 1876,66грн, при загальному стажі роботи 39 років, 5 місяців,24 дні. Однак до пенсії ОСОБА_1 не було враховано стаж з 01.07.1994 по 21.05.1997, який зараховувався як стаж роботи столяром 5 розряду на Приватному підприємстві «Фенікс-П». 04.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління пенсійного Фонду України для зарахування пенсійного стажу за період роботи з 01.07.1994 по 21.05.1997 на Приватному підприємстві «Фенікс-П», так як в п. 21 та 22 трудової книжки зазначено, що ОСОБА_1 працював на Приватному підприємстві «Фенікс-П». Головне Управління пенсійного Фонду України надали відповідь, що не можуть зарахувати стаж ОСОБА_1 , оскільки запис п.22 трудової книжки про звільнення завірено печаткою підприємства без значення ідентифікаційного коду з Єдиного державного реєстру підприємств. ОСОБА_1 звернувся до Приватному підприємстві «Фенікс-П» для надання уточненої довідки, однак підприємство давно вже не працює. У зв`язку з викладеним позивач просить суд встановити факт та зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.07.1994 по 21.05.1997 на Приватному підприємстві «Фенікс-П» до загального стажу роботи, який зазначений в п. 21 та 22 трудової книжки ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, 29.05.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити в повному обсязі.

Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві в судові засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.04.2016 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 1876,66грн, при загальному стажі 39 років, 5 місяців, 27 днів.

Однак, ОСОБА_1 не було зараховано до загального стажу період роботи столяром 5 розряду на Приватному підприємстві «Фенікс-П» з 01.07.1994 по 21.05.1997.

04.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з вимогою про зарахування до загального стажу період роботи столяром 5 розряду на Приватному підприємстві «Фенікс-П» з 01.07.1994 по 21.05.1997.

20.03.2019 Головне Управління пенсійного Фонду України надали відповідь, що не можуть зарахувати до загального стажу період роботи столяром 5 розряду на Приватному підприємстві «Фенікс-П» з 01.07.1994 по 21.05.1997, оскільки запис п.22 трудової книжки про звільнення завірено печаткою підприємства без значення ідентифікаційного коду з Єдиного державного реєстру підприємств.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років зазначеним Законом не передбачена.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження) .

Відповідно до п.2.10 Інструкції «Про порядок оформлення трудової книжки працівника під час укладення та розірвання трудового договору» в розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Відповідно до п.4.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом установлено, що запис № 21 та № 22 у трудовій книжці ОСОБА_1 про трудові відносини з Приватним підприємством «Фенікс-П» оформлений належним чином (відсутні закреслення, виправлення), запис посвідчений підписом та печаткою підприємства.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України « Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 - За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У зв`язку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, відсутність ідентифікаційного коду з Єдиного державного реєстру підприємства на печатці, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки справжність записів № 21 та № 22 у трудовій книжці та факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Фенікс-П», в період з 01.07.1994 по 21.05.1997 на посаді столяра 5 розряду знайшов своє підтвердження при розгляді справи. Спростовуваних доказів суду не надано.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40грн.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про пенсійне забезпечення", статтями 12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про встановлення факту роботи на підприємстві - задовольнити.

Встановити факт та зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.07.1994 по 21.05.1997 на Приватному підприємстві «Фенікс-П» до загального стажу роботи, який зазначений в п. 21 та 22 трудової книжки ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, місце знаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Код ЄРДПОУ 42098368.

Повний текст рішення складено та підписано 29 травня 2020 року.

Суддя В.В. Бабко