Справа № 283/2753/19
провадження №2-з/283/15/2020
У Х В А Л А

09 червня 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М. розглянувши

заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2020 року представник позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що 28 травня 2020 року ухвалою Малинського районного суду Житомирської області у справі № 283/2753/19 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання будинку АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутого ними в період шлюбу.

Представник позивача зазначає, що існує загроза відчуження вказаного будинку в період розгляду вказаної справи, а тому просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , та заборону на вчинення ним будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням, проведенням капітальних ремонтів, добудов, перебудов тощо.

Розглянувши матеріали, приходжу до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору поділу нерухомого майна та встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами від 15.02.2017 року, співвласники будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зафіксували фактичний порядок користування нерухомими майном. Укладенням вказаного договору припинено спільну часткову власність на будинок, що є предметом спору за позовом ОСОБА_1 . А тому, суд наявність підстав для ускладнення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Суд враховує, що в провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №283/2753/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання будинку АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутого ними в період шлюбу. Враховуючи, що між сторонами має місце спір щодо зазначеного нерухомого майна, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду або зробить його виконання неможливим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту щодо заборони відчуження будинку. Вимога про заборону проведення капітальних ремонтів, добудов та перебудов не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, вказані дії не вплинуть на виконання рішення суду.

Керуючись ст. 149-153 Цивільно-процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 про визнання будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом: накладення арешту на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , у формі заборони відчужувати вказане нерухоме майно.

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити за безпідставністю.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду.

Суддя