Справа № 361/1568/20
Провадження № 4-с/361/50/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Радзівіл А.Г.,

за участю секретаря Бас Я.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайгоровни та зняття арешту з майна боржника, виключення відомостей з реєстру,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року заявник звернувся до суд із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайгоровни та зняття арешту з майна боржника, виключення відомостей з реєстру.

Скарга обґрунтована тим, що 28 лютого 2020 року представником скаржника, адвокатом Беженцевим Ф.В. було подано до Броварського міськрайонного суду Київської області скаргу на дії державного виконавця.

Ухвалою від 02 березня 2020 року, вище вказану скаргу судом залишено без розгляду (ц/с № 361/1451 /20). Зазначену ухвалу представник скаржника отримав 03.03.2020 року.Зі змісту вище вказаної ухвали вбачається, що підставою для повернення скарги є те, що до цієї скарги не додані докази надіслання (надання) її разом з доданими до неї матеріалами іншим учасникам справи (провадження).

Оскільки первісна скарга була подана у межах строку, визначеного пунктом а частини 1 статті 449 ЦПК України, скаржник просить суд поновити строк на подання даної скарги.

У зв`язку з чим, скаржник усунувши недоліки скарги, повторно звертається до суду зі скаргою на дії державного виконавця, та зазначає наступне.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області по справі №361/3119/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/2563/81/53346 від 22.08.2007 року у розмірі 144 021,35 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ З 313 174 грн.

На виконання такого рішення судом виданий виконавчий документ від 26.11.2015 року по справі №361/3119/15-ц, який поданий на примусове виконання до державного виконавчої служби.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2016 року в межах виконавчого провадження № 51550357 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Оленою Грайгоровною накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_2 в межах суми заборгованості 3 313 174 грн.

03.08.2017 року державним виконавцем, керуючись вимогами п.п. 2, 7 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, але до теперішнього часу накладений в межах такого виконавчого провадження арешт на майно боржника - ОСОБА_2 накладений постановою від 07.07.2016 року не скасований та є діючим, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 27.02.2020 року.

З метою захисту свого права та скасування арешту скаржник звернувся із заявою до керівництва Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на що таким органом надана відповідь від 13.02.2020 року № 51550357, якою відмовлено скаржнику та роз`яснено його право на звернення до суду за захистом своїх прав. Таку відповідь скаржником отримано 19.02.2020 року, з якою він повністю не погоджується.

Так, скаржник посилається на вимоги ст. 37, 40, 59 ЗУ Про виконавче провадження, та вказує, що при цьому здійснюється зняття арешту з майна в межах виконавчого провадження.

Також зазначає, що на даний час кредитор замінений на нового - ОСОБА_3 , а заборгованість перед таким погашена в повному обсязі, то безпідставним являється не зняття виконавчою службою арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження №51550357.

Оскільки на даний час виконавчий документ по виконавчому провадженню №51550357 повернутий стягувачу, але накладений в межах такого виконавчого провадження арешт на майно боржника - ОСОБА_2 постановою від 07.07.2016 року не скасований та є діючим, то вказане порушує права та інтереси скаржника, тому просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про не скасуванню арешту по виконавчому провадженню № 51550357, яка була накладена на підставі постанови про арешт майна боржника - ОСОБА_2 від 07.07.2016 року;зняти арешт на майно боржника - ОСОБА_2 , який накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2016 року в межах виконавчого провадження №51550357, винесеної державним виконавцем державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайгоровни у виконавчому провадженні №51550357; виключити відомості про боржника - ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

11 березня 2020 року ухвалою судді Боварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду скаргу та призначено судове засідання на 21 квітня 2020 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 скаргу підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні її змісту,та просив задовольнити.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайгоровни у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд вислухавши представника заявника, вивчивши подану скаргу та додані до неї докази, матеріали виконавчого провадження, матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 361/3119/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/2563/81/53346 від 22.08.2007 року у розмірі 144 021,35 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ З 313 174 грн.

На виконання такого рішення судом виданий виконавчий документ від 26.11.2015 року по справі № 361/3119/15-ц, який поданий на примусове виконання до державного виконавчої служби.

07 липня 2016 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Оленою Грайгоровною відкрито виконавче провадження за № 51550357. (а.с. 75)

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2016 року в межах виконавчого провадження № 51550357 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Оленою Грайгоровною накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_2 в межах суми заборгованості 3 313 174 грн. (а.с. 77)

03 серпня 2017 року державним виконавцем, керуючись вимогами п.п. 2, 7 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У вказаній постанові зазначається, про те, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 03 серпня 2020 року. (а.с. 107).

31 жовтня 2018 року між ТОВ Фінансова компанія Укрфінанс Груп та ОСОБА_3 укладений договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений 22.07.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., за реєстровим номером 4253. (а.с. 12-15).

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадженнявиконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України Про виконавче провадженнявиконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадженнявиконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадженняарешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно п.п. 2, 7 ч. 1, ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно ч. 5 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

В свою чергуст. 39 та ст. 40 Закону передбачають підстави та наслідки закінчення виконавчого провадження.

Так, зокрема у ч.1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження зазначається перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно ч.1, 2 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналізуючи зміст вищенаведених норм, слід дійти висновку, що повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з відсутністю майна у боржника, не є підставою для закінчення виконавчого провадження, при цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скаргиОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайгоровни та зняття арешту з майна боржника, виключення відомостей з реєстру, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.