Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 577/5014/19

провадження № 61-7807ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від

31 січня 2020 року у складі судді Семенюк І. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., Ткачук С. С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що він з 2002 року перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (далі - ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»). З 20 квітня 2017 року працює на посаді начальника дільниці ремонтно-будівельної.

12 липня 2019 року близько 17 години 30 хвилин йому надійшло повідомлення, що після завершення робіт підпорядкованими йому працівниками по будівництву альтанки для паління на базі відпочинку « Чайка » у с. Таранське Конотопського району, його підлеглий - муляр дільниці ОСОБА_2 намагався скоїти крадіжку залишкових будматеріалів з території будинку відпочинку, однак був затриманий працівниками поліції. За вказаним фактом ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною другою статті 15, частиною першою статті 185 КК України. Наказом ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» від 05 вересня 2019 року № 278 позивачу оголошено догану за неналежне виконання пунктів 1.5, 2.1, 2.5, 2.6, 2.7, 2.11 посадової інструкції від 18 квітня

2017 року № 87-18-11-17 з посиланням на те, що він є відповідальною особою за наявність залишків будівельних матеріалів та зберігання їх на території будинку відпочинку « Чайка », допустив недобросовісне виконання своїх посадових обов`язків, що стало причиною вчинення крадіжки залишків будівельних матеріалів 12 липня 2017 року.

Посилаючись на те, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося з порушенням передбачених КЗпП України строків, що завдало йому моральних страждань, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» від 05 вересня 2019 року № 278, яким йому було оголошено догану, а також стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня

2020 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від

22 квітня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ директора ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» від 05 вересня 2019 року № 278 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» у якій заявник просив скасувати рішення Конотопського районного суду Сумської області від 31 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема вказував на те, що суди застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі

№ 718/801/17.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 жовтня

2019 року у справі № 718/801/17 є безпідставними з огляду на таке.

У зазначеній постанові Верховного Суду зроблено висновок про те, що норма статті 148 КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення з дня виявлення саме проступку як такого. Тобто під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту (певного діяння), а й встановлення працівника, який учинив ці діяння, протиправність цих діянь, вину працівника, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги заявника та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходив з того, що ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» було обізнане про виявлений 12 липня 2019 року факт крадіжки будівельних матеріалів муляром дільниці ремонтно-будівельної ОСОБА_4 на території бази відпочинку « Чайка » та про особу працівника, відповідального за керівництво будівельною дільницею, збереження і раціональне використання будівельних матеріалів, а отже оголошення догани ОСОБА_1 05 вересня 2019 року, відбулося з порушенням місячного строку передбаченого статтею 148 КЗпП України.

З наведеного убачається, що суди правильно застосували норми матеріального права у цій справі, зокрема положення статті 148 КЗпП України, що узгоджується із зазначеним заявником правовим висновком Верховного Суду висловленим у постанові від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17, однак встановлені судами фактичні обставини у справах є відмінними.

З огляду на наведене відсутні підстави вважати, що розгляд касаційної скарги ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року у справі за

позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак