Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 304/1357/17

провадження № 61-43913св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - орган опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області,

заінтересовані особи: Тур`я-Реметівський психоневрологічний інтернат, ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2018 року у складі судді: Ганька І. І., присяжних: Годованої М. Е., Барника М. І. та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів:

Кондора Р. Ю., Куштана Б. П., Мацунича М. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року орган опіки та піклування звернувся до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року у справі № 2-113/2003 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним. ОСОБА_3 перебуває в Тур`я-Реметівському психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні з 13 грудня 2013 року. Заявою від 25 жовтня 2017 року психоневрологічний інтернат звернувся до

Тур`я-Реметівської сільської ради про подання органом опіки та піклування до суду заяви про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3 .

Орган опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради 29 липня

2016 року звернувся до суду із заявою про поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У справі № 304/958/2016 були проведені дві судово-психіатричні експертизи, із яких повторна експертиза, що проводилася у Львівській обласній державній клінічній психіатричній лікарні, висновком від 14 липня 2017 року № 356 засвідчила, що ОСОБА_3 страждає параноїдною шизофренією епізодичного типу перебігу, з наростаючим дефектом, стан ремісії; наявні у його психічному стані розлади мислення, емоційно-вольової сфери, зниження критики до передбачення чи планування власних дій виражені не глибоко і не досягають рівня стійкого хронічного психічного захворювання чи недоумства, тому не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але істотно впливають на цю здатність; потребує піклувальника.

Ці обставини відповідно до пункту 1 статті 36 ЦК України є підставами для обмеження ОСОБА_3 у цивільній дієздатності.

Посилаючись на ці обставини, заявник просив скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року у справі

№ 2-113/2003 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним і обмежити його дієздатність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області

від 08 лютого 2018 року заяву органу опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання фізичної особи обмежено дієздатною - задоволено. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним - скасовано.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Липецька Поляна Хустського району Закарпатської області, який знаходиться на повному державному утриманні в Тур`я-Реметівському психоневрологічному інтернаті Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації за адресою: АДРЕСА_1 , обмежено дієздатним.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що комісійними експертизами встановлено, що ОСОБА_3 не повністю усвідомлює значення своїх дій та не може у повній мірі керувати ними. Зазначені висновки експертизи не ґрунтуються на припущеннях, вони є обґрунтованими та мотивованими. Отже, оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що

ОСОБА_3 страждає психічним розладом внаслідок чого у нього виникає неспроможність у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, оскільки комплексними судово-психіатричними експертизами було встановлено, що психічний стан ОСОБА_3 хоча і покращився, проте не такою мірою, що він повністю здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відбулося часткове одужання недієздатної особи, але при цьому психічний розлад у неї все ж спостерігається, тому суд дійшов висновку, що є всі підстави для визнання ОСОБА_3 обмежено дієздатним.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що, задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для скасування судового рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним. Таке рішення суду є правильним по суті, справедливим, узгоджується з вимогами закону та відповідає обставинам справи. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував зазначений експертний висновок, що був виконаний встановленим порядком на підставі ухвали суду у справі, яка стосувалася по суті того ж предмету, що й ця справа, і участь у якій брали ті ж особи. Висновок виконано незадовго до вирішення питання судом у справі, що розглядається, дано відповідь на питання, що є визначальним у справі, висновок відповідає вимогам щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказу.

Визнання особи недієздатною пов`язується з ухваленням судом відповідного рішення. У разі видужання особи або значного поліпшення її психічного стану виникають підстави для скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною. Конструкція відповідних норм цивільного процесуального закону передбачає передусім прийняття судом рішення про скасування раніше постановленого рішення про визнання особи недієздатною, скасування такого рішення вже само по собі тягне відповідний правовий наслідок у вигляді поновлення цивільної дієздатності особи, оскільки правова підстава для визнання її недієздатною перестає існувати. Додаткового підтвердження такого правового наслідку не вимагається. Таким чином, скасування рішення суду про визнання особи недієздатною означає поновлення цивільної дієздатності особи, при цьому, заявник не позбавлений права просити, а суд - постановити окремо і про поновлення цивільної дієздатності особи, що не суперечить вимогам закону та може, за певних умов, бути доцільним, проте, на суть питання не впливає. Відсутність такої окремої констатації у резолютивній частині рішення сама по собі не усуває та не спростовує факту поновлення цивільної дієздатності особи внаслідок скасування рішення суду про визнання її недієздатною. Тож суд за цих обставин міг прийняти й рішення про визнання особи обмежено дієздатною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року до Верховного Суду ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2020 року справу за заявою органу опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, заінтересовані особи: Тур`я-Реметівський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 , про визнання фізичної особи обмежено дієздатною призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що скасовуючи рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним та одночасно встановлюючи обмеження дієздатності ОСОБА_3 , суд встановив обмеження дієздатності недієздатній особі, оскільки рішення суду про скасування недієздатності не набрало законної сили. Крім того, при вирішенні вказаної заяви судами залишено поза увагою той факт, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року у цивільній справі

№ 304/958/16-ц орган опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради відмовився від заяви про поновлення цивільної дієздатності

ОСОБА_3 і ця відмова прийнята судом, провадження у справі закрито. Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав не допускається.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив органу опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , у якому просив вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця

с. Липецька Поляна Хустського району Закарпатської області було визнано недієздатним (а. с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Липецько-полянської сільської ради Хустського району від 22 червня 2003 року № 22 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ОСОБА_1 , 1944 року народження, мешканця АДРЕСА_2 .

З 13 грудня 2013 року ОСОБА_3 перебував у Тур`я-Реметівському психоневрологічному інтернаті Перечинського району Закарпатської області на повному державному утриманні (а. с. 3-6).

У липні 2016 року орган опіки та піклування Тур`я-Реметівської сільської ради Перечинського району звернувся до суду із заявою про поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_3 , проте, ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року провадження у

справі № 304/958/16-ц було закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Під час провадження в цій справі на підставі ухвали суду від 11 серпня

2016 була проведена судово-психіатрична експертиза обласною психіатричною лікарнею м. Берегово Закарпатської області (висновок судово-психіатричного експерта від 16 лютого 2017 року № 31), а на підставі ухвали суду від 31 травня 2017 року була проведена повторна

судово-психіатрична експертиза Львівською обласною клінічною психіатричною лікарнею (висновок судово-психіатричного експерта

від 14 липня 2017 року № 356)(а. с. 11-16, 21-26).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 14 липня

2017 року № 356, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: доступний формальному контакту; правильно орієнтований в часі, просторі та у власній особі; пам`ять на події з минулого та теперішні збережена в повному обсязі; повідомляє, що бажає поновити дієздатність, оскільки вважає, що може проживати з колишньою дружиною і вести спільне господарство; маячні ідеї не висловлює; на даний час страждає параноїдною шизофренією епізодичного типу перебігу, з наростаючим дефектом, стан ремісії; наявні у його психічному стані розлади мислення, емоційно-вольової сфери, зниження критики до передбачення чи планування власних дій виражені не глибоко і не досягають рівня стійкого хронічного психічного захворювання чи недоумства, тому не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але істотно впливають на цю здатність; потребує піклувальника.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником -

ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої-другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 42 ЦК України за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до частини четвертої статті 241 ЦПК України 2004 року скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, органу опіки та піклування.

Згідно із частиною четвертою статті 300 ЦПК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Як роз`яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року, громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання.

Згідно висновків судово-психіатричного експерта № 31 від 16 лютого

2017 року та № 356 від 14 липня 2017 року ОСОБА_3 на час проведення експертизи страждає параноїдною шизофренією, епізодичний тип перебігу, з наростаючим дефектом, стан ремісії. Наявні у його психічному стані розлади мислення, емоційно-вольової сфери, зниження критики до передбачення чи планування власних дій виражені не глибоко і не досягають рівня стійкого хронічного психічного захворювання чи недоумства, тому не позбавляють його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але істотно впливають на цю здатність. Потребує піклувальника

(а. с. 11-16, 21-26).

Відтак, комісійними експертизами встановлено, що ОСОБА_3 не повністю усвідомлює значення своїх дій та не може у повній мірі керувати ними.

Частиною першої статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши наведені обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 страждає психічним розладом внаслідок чого у нього виникає неспроможність у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, оскільки комплексними судово-психіатричними експертизами було встановлено, що психічний стан ОСОБА_3 хоча і покращився, проте не такою мірою, що він повністю здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто відбулося часткове одужання недієздатної особи, але при цьому психічний розлад у неї все ж спостерігається, тому суд дійшов висновку, що є всі підстави для визнання ОСОБА_3 обмежено дієздатним.

Доводи касаційної скарг про те, що скасовуючи рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2003 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним та одночасно встановлюючи обмеження дієздатності ОСОБА_3 , суд встановив обмеження дієздатності недієздатній особі, оскільки рішення суду про скасування недієздатності не набрало законної сили є необґрунтованими, скасування рішення суду про визнання особи недієздатною означає поновлення цивільної дієздатності цієї особи.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович