№ 201/9917/19
провадження 2/201/729/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (суми грошових коштів) і витрат,

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) 28 серпня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів) і витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що в березні 2018 року між ОСОБА_1 та компанією «Приватним фондом Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) була досягнута домовленість про надання відповідачем на користь позивача послуг з дизайну інтер`єру приватного будинку, що належить компанії D & A Quality Solutions. Відповідно до умов вказаних домовленостей, позивачем перераховано, а відповідачем отримано на банківський рахунок наступні грошові кошти - позивачем здійснено передоплату послуг відповідача з розробки дизайн проекту приватного будинку в сумі 23325 (двадцяти три тисячі триста двадцять п`ять доларів США). Грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що перераховані позивачем в якості передоплати за роботи, були отримані відповідачем без фактичного надання послуг, без укладення відповідного договору та акту приймання-передачі наданих послуг, а отже, були отримані безпідставно.

Станом на момент подачі позову, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. На підставі зазначеного позивач перерахував, а відповідач отримав грошові кошти, однак жодних послуг на вказану суму не надав та ухиляється від їх повернення. Отже, грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. відповідачем були набуті без достатньої на те правової підстави. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача, позивачем було надіслано письмову вимогу від 02 липня 2019 року про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн., однак відповідач на вимогу позивача не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув. Таким чином, враховуючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, вимоги Компанії «Приватний фонд Хофетеде» про стягнення 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. є правомірними, підтверджуються додатками до цієї позовної заяви і підлягають задоволенню з урахуванням витрат на правову допомогу.

Позивач вважає, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо вказаного договору, що є порушенням вимог чинного законодавства та законних прав позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати вимоги закону, договору або повернути вказані кошти, вказану суму, але відповідач цього не зробив, чим порушив його права, в добровільному порядку спір не вирішено. Вважає такі дії відповідача не законними, позивачу фактично завдані матеріальні збитки та просив стягнути з відповідача вказані кошти і витрати, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та/або його представник в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; вказаним і матеріалами справи, на думку суду, в зверненні до суду, позовні вимоги не визнали повністю, заперечували проти задоволення позову і вважали за можливе розгляд справи без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно в березні 2018 року між ОСОБА_1 та компанією «Приватним фондом Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) була досягнута домовленість про надання відповідачем на користь позивача послуг з дизайну інтер`єру приватного будинку, що належить компанії D & A Quality Solutions. Відповідно до умов вказаних домовленостей, позивачем перераховано, а відповідачем отримано на банківський рахунок наступні грошові кошти: 27 березня 2018 року - 1650 доларів США; 06 червня 2018 року - 6650 доларів США; 09 серпня 2018 року - 5850 доларів США; 29 жовтня 2018 року - 5850 доларів США; 20 грудня 2018 року - 3325 доларів США. Отже, позивачем здійснено передоплату послуг відповідача з розробки дизайн проекту приватного будинку в сумі 23325 (двадцяти три тисячі триста двадцять п`ять доларів США), що підтверджується довідкою банку-отримувача коштів про перерахування грошових коштів на користь відповідача.

Грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що перераховані позивачем в якості передоплати за роботи, були отримані відповідачем без фактичного надання послуг, без укладення відповідного договору та акту приймання-передачі наданих послуг, а отже, були отримані безпідставно. Станом на момент подачі позову, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. На підставі зазначеного позивач перерахував, а відповідач отримав грошові кошти, однак жодних послуг на вказану суму не надав та ухиляється від їх повернення. Виходячи з зазначеного вище, загальна сума безпідставно отриманих відповідачем коштів становить 23325 доларів США, що еквівалентно 611264.28 грн. (згідно курсу Національного банку України станом на дату звернення з позовом до суду, що становить 26.2064 грн. за 1 долар США).

Отже, з викладеного вбачається, що грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. відповідачем були набуті без достатньої на те правової підстави. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача, позивачем було надіслано письмову вимогу від 02 липня 2019 року про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн., однак відповідач на вимогу позивача не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув.

Таким чином, враховуючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, вимоги Компанії «Приватний фонд Хофетеде» про стягнення 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. є правомірними, підтверджуються додатками до цієї позовної заяви і підлягають задоволенню.

Позивач вважає, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо вказаного договору, що є порушенням вимог чинного законодавства та законних прав позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати вимоги закону, договору або повернути вказані кошти, вказану суму, але відповідач цього не зробив, чим порушив його права, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом з`ясовано, що дійсно в березні 2018 року між ОСОБА_1 та компанією «Приватним фондом Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) була досягнута домовленість про надання відповідачем на користь позивача послуг з дизайну інтер`єру приватного будинку, що належить компанії D & A Quality Solutions. Відповідно до умов вказаних домовленостей, позивачем перераховано, а відповідачем отримано на банківський рахунок наступні грошові кошти: 27 березня 2018 року - 1650 доларів США; 06 червня 2018 року - 6650 доларів США; 09 серпня 2018 року - 5850 доларів США; 29 жовтня 2018 року - 5850 доларів США; 20 грудня 2018 року - 3325 доларів США. Отже, позивачем здійснено передоплату послуг відповідача з розробки дизайн проекту приватного будинку в сумі 23325 доларів США. Грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що перераховані позивачем в якості передоплати за роботи, були отримані відповідачем без фактичного надання послуг, без укладення відповідного договору та акту приймання-передачі наданих послуг, а отже, були отримані безпідставно.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктом цивільних прав є гроші.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе 4 за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення Глави 83 (Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Отже, грошові кошти в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. відповідачем були набуті без достатньої на те правової підстави. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача, позивачем було надіслано письмову вимогу від 02 липня 2019 року про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн., однак відповідач на вимогу позивача не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув.

Таким чином, враховуючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, вимоги Компанії «Приватний фонд Хофетеде» про стягнення 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн. є правомірними, підтверджуються додатками до цієї позовної заяви і підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 76, 78, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу і судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру та обсягу надання правової допомоги до позовної заяви долучено відповідний розрахунок з розміром погоджених між адвокатом та позивачем вартість послуг та відповідні документи, що підтверджують їх об`єм. Отже, орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що первісний позов підлягає задоволенню повністю.

Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позиваач. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно відповідача (крім договірних, зазначених в позові) відносно завдання збитків, предмета спору, а відповідач не довів незаконність дій позивача. Твердження відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги не визнання відповідачем позову, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджено. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлені.

При таких обставинах суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму витрат на професійну правову допомогу в розмірі 50 000 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму понесених витрат з оплати судового збору, що становить 9 168.97 грн.

Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 33, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 3-5, 15, 16, 18, 22, 82, 83, 177, 387, 1212, 1213 ЦК України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 23325 доларів США, що еквівалентно 611 264.28 (шістсот одинадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривні двадцять вісім копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму витрат на професійну правову допомогу в розмірі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Компанії «Приватний фонд Хофстеде» (Hofstede Private Foundation) суму понесених витрат з оплати судового збору, що становить 9 168.97 (дев`ять тисяч сто шістдесят вісім гривень дев`яносто сім копійок) грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя