Справа № 646/8766/18
№ провадження 2/646/323/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участі: секретаря Славгородської К.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі місцевого суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Козова Юлія Юріївна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 від 22 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Козовою Ю.Ю. за № 293. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку вересня 2018 року позивач отримала лист від приватного нотаріуса Козової Ю.Ю., де вона проінформувала про складення матір`ю 22 червня 2018 року заповіту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на користь онуки ОСОБА_7 . Позивач посилається на те, мати за життя не мала наміру складати заповіт, що вона проживала разом з позивачем та її дітьми в квартирі за вказаною адресою 42 роки, натомість відповідач не спілкувалась в бабусею більше 10 років, почала її відвідувати лише перед смертю. Також, позивач зазначила, що мати страждала на онкологічне захворювання, інші хронічні хвороби, з 24 квітня по 21 травня 2018 року мати перебувала у лікарні, 08 травня 2018 року ОСОБА_6 зробили операцію, у грудну клітину вставили трубку, через яку вона могла приймати рідку їжу та напої. Після оперативного втручання мати почувала себе дуже слабкою, розріз не загоївся до самої смерті, з нього йшла кров. За місяць до смерті мати вже не могла самостійно вставати з ліжка, за три дні до складення заповіту сталася кровотеча, на другий день після складення заповіту сталася друга кровотеча. Позивач стверджує, що мати не могла викликати нотаріуса, знаходилась у пригніченому стані, у зв`язку з чим її волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року провадження по справі відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 січня 2019 року вжиті заходи забезпечення позову заборонено приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Козовій Юлії Юріївні видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 січня 2019 року витребувані докази по справі.

25 лютого 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким вона заперечує проти позовних вимог та зазначає, що вона є онукою ОСОБА_6 , протягом останніх трьох місяців життя бабусі відповідач ОСОБА_7 (після укладення шлюбу прізвище змінено на « ОСОБА_8 ») разом з матір`ю дочкою ОСОБА_6 ОСОБА_9 доглядала бабусю, яка була дуже хворою. Оспорюваний заповіт був складений у присутності нотаріуса, під час складення заповіту заповідач не була визнана недієздатною, справжність підпису позивачем не оспорюється, отже позивачем не надано будь-яких доказів того, що волевиявлення заповідача не було вільним.

20 березня 2019 року третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Козова Ю.Ю. надала письмові пояснення щодо позовної заяви, якими заперечувала проти позовних вимог. У письмових поясненнях ОСОБА_5 пояснила, що 22 червня 2018 року до неї звернулася ОСОБА_7 з питання посвідчення заповіту ОСОБА_6 та пояснила, що остання є хворою та не може самостійно прибути до офісу нотаріуса для посвідчення заповіту, а тому хоче викликати нотаріуса додому. 22 червня 2018 року о 12.45 год. нотаріус виїхала за адресою: АДРЕСА_2 , за паспортом встановила особу ОСОБА_6 . В ході бесіди з ОСОБА_6 нотаріусом було з`ясовано, що вона бажає скласти заповіт на користь онуки ОСОБА_7 , після роз`яснень про порядок посвідчення заповіту та правові наслідки цього правочину нотаріус неодноразово у різних формулюваннях запитувала чи розуміє ОСОБА_6 який саме правочин вона хоче посвідчити та його правові наслідки, чи сама вона прийняла рішення про складення заповіту. ОСОБА_6 відповідала чітким впевненим голосом про те, що вона хоче скласти заповіт на користь ОСОБА_7 , розуміє наслідки цього правочину, у зв`язку з чим у нотаріуса ніяких сумнівів щодо волі заповідача не вникало. Нотаріусом було складено проект заповіту, який заповідач особисто прочитала, підтвердила відповідність змісту заповіту її справжній волі та особисто проставила свій підпис. Заповіт був посвідчений 22 червня 2018 року о 14.00 год.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили про обставини, викладені в позовній заяві. Також, позивач пояснила, що у матері не було причин та мотивів складати заповіт на користь відповідачки. Стан здоров`я ОСОБА_6 не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій, вона перебувала у хворобливому стані, під впливом знеболюючих препаратів, що могло відобразитись на її волі. 14 червня 2018 року ОСОБА_6 відкритий стаціонар вдома, про що є запис в амбулаторній карті. Заповіт посвідчений з порушенням встановленого законом порядку, а саме відсутній запис про те, що заповіт прочитаний вголос, заповіт складений без присутності двох свідків, як це передбачено під час посвідчення заповіту особи, що перебуває на лікуванні в стаціонарі. Крім того, нотаріус власноручно склала текст заповіту, тобто розпорядження було записане не зі слів ОСОБА_6 . Оскільки під час складення та посвідчення заповіту були порушені вимоги щодо його форми, він є нікчемним. Позивач зазначила про наявність кримінальної справи за фактом раптової смерті матері, висловила сумніви щодо наслідків ін`єкцій, які робила матері відповідачка без призначення лікарів.

Відповідач у судовому засіданні не визнала позовні вимоги, пояснила, що вона є онукою ОСОБА_6 , працює медсестрою. Відповідач приймала участь у житті баби, допомагала їй, весною 2017 року під час перебування ОСОБА_6 на лікуванні в Померках в реанімації ОСОБА_3 щоденно її відвідувала, за рахунок коштів її сім`ї придбавала ліки, особисто робила ін`єкції знеболювального « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За проханням ОСОБА_6 відповідач викликала нотаріуса до баби, яка хотіла скласти заповіт на її користь, під час складення та посвідчення заповіту ОСОБА_3 перебувала у сусідній кімнаті разом з матір`ю.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Козова Ю.Ю., допитана у судовому засіданні в якості свідка, пояснила про те, що її викликали до ОСОБА_6 , оскільки вона не пересувалася. Приїхавши до ОСОБА_6 , нотаріус встановила її особу за паспортом громадянина України, під час співбесіди заповідач сиділа на ліжку, розмова велась російською мовою. Нотаріусом було роз`яснено порядок спадкування, право на обов`язкову частку у спадщині, неодноразово з`ясовувалась воля заповідача та чи розуміє вона наслідки правочину. ОСОБА_6 все розуміла, сумнівів у її дієздатності у нотаріуса не виникло, на пропозицію нотаріуса запросити свідків заповідач відмовилася. ОСОБА_6 продиктувала нотаріусу заповідальне розпорядження, після складення тексту заповіту прочитала його у голос, а потім підписала. Нотаріус посвідчила заповіт і з часу посвідчення заповіт вважається складеним.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 9-07-274515 від 12.02.2007, договору про визначення ідеальних часток від 13.12.2011 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 у рівних частках по Ѕ частки квартири.

В зазначеній квартирі були зареєстровані позивач ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також ОСОБА_6 (довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № аеа99547-63b3-49d5-adaf-2 НОМЕР_1 від 13.07.2018).

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.05.1976 Палацом новонароджених м. Харкова. Прізвище « ОСОБА_13 » змінено на « ОСОБА_14 » внаслідок державної реєстрації шлюбу (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 ), перебуває на обліку УПСЗН адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2015 по 31.08.2017.

Відповідач є онукою ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серпії НОМЕР_4 , виданим Червонозаводським відділом РАГС м. Харкова 08.12.1995, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Червонозавосдьким відділом ДРАЦС Харківського міського управління юстиції, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6

Як вбачається з медичної документації, зокрема медичної карти стаціонарного хворого № НОМЕР_7 , ОСОБА_6 встановлено діагноз кардіоезофагальний рак Т3N1M1 ІV стадія, ІV грудної клітини лівобічний ексудативний плеврит, стан після дренування лівої плевральної порожнини 08 травня ІНФОРМАЦІЯ_6 , ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Рекомендовано лікування онколога за місцем проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про що Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області зроблено актовий запис та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 .

Згідно довідки Харківської місцевої прокуратури № 5, довідки про причину смерті № 10-12 від 10.07.2018 причиною смерті є інтоксикація організму, злоякісне новоутворення підшлункової залози. Труп ОСОБА_6 видано дочці померлої ОСОБА_9 для поховання.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Козовою Ю.Ю. заведено спадкову справу № 15/2018. В матеріалах спадкової справи міститься заява відповідача ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 ; заява дочки померлої ОСОБА_9 про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті матері; заява дочки померлої ОСОБА_15 про відмову від спадщини після смерті матері на користь її дочки ОСОБА_9 ; заява ОСОБА_15 про відсутність права на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері; заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері; заява ОСОБА_1 про відкриття кримінального провадження № 0001205 за фактом раптової смерті ОСОБА_6 . Також в матеріалах спадкової справи міститься заповіт від імені ОСОБА_6 , складений 22 червня 2018 року о 14.00 годині, зареєстрований в реєстрі за № 293.

В заповіті міститься запит про те, що заповіт складено та вірно записано зі слів заповідача, прочитано заповідачем в голос, відповідає її дійсним намірам, підписаний заповідачем власноручно у двох примірниках. Також, заповіт має застереження про те, що у зв`язку з загальною слабкістю організму заповідача заповіт складено та посвідчено вдома за адресою: АДРЕСА_2 .

Однією з підстав недійсності заповіту позивач зазначила хворобливий стан заповідача під час складення заповіту, наявність тяжкої невиліковної онкологічної хвороби та післяопераційний стан ОСОБА_6 , який проходив з ускладненнями.

Проте, суд вважає доводи позивача недоведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження такого стану заповідача, який унеможливлював її здатність розуміти значення своїх дій та їх наслідки.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України).

Заповіт є одностороннім правочином і може бути визнаний судом нікчемним тільки при зазначенні в рішенні спеціальної підстави передбаченої ст. 1257 ЦК України (ВСУ від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2424цс16)

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України).

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Судом під час розгляду справи сторонам було роз`яснено право звернення з клопотанням про призначення посмертної судово-психіатрічної експертизи, а також наслідки незвернення з таким клопотанням.

Учасниками справи не заявлялося клопотання про призначення судом експертного дослідження.

У витребуваній за клопотанням позивача медичній документації відсутня інформація про наявність у заповідача психічних захворювань, вказана документація не встановлює психічного стану ОСОБА_6 під час складення оспорюваного заповіту.

Сам факт наявності у заповідача тяжкої хвороби не є достатнім доказом фізичної неспроможності заповідача в межах, необхідних для волевиявлення і складення заповіту, тобто цей факт не виключає можливість для нотаріуса посвідчити підписаний у присутності заповідача заповіт, і не є обставиною, про яку вказано у статтях 1248, 1252 ЦК України.

Крім того, підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року.

Суд також враховує пояснення свідків у судовому засіданні, які не підтвердили відсутність у ОСОБА_6 мотивів та намірів заповісти належне їй майно відповідачці.

Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка дочка померлої ОСОБА_15 пояснила, що вона спілкувалася з матір`ю за телефоном, в 2018 році мати повідомила про те, що вона хвора на рак, просила не повідомляти про це позивача. ОСОБА_6 за власні кошти оплачувала своє лікування, в неї були заощадження. Коли лікарі сказали, що вони зробили все можливе, мати повідомила про те, що буде складати заповіт на онуку ОСОБА_16 , оскільки їй потрібна допомога. При останній зустрічі з матір`ю на початку червня вона була адекватною, повідомила, що ОСОБА_16 буде звертатися до нотаріуса з питанням чи можна скласти заповіт вдома. Свідок пояснила, що уколи матері робили ОСОБА_16 та її мати ОСОБА_17 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідка дочка померлої ОСОБА_9 пояснила, що вона є медичним працівником, робила матері уколи. Позивач не бажала допомагати матері матеріально, тому що медицина безкоштовна. Свідок часто сварилася з сестрою. Свідку відомо, що її дочка ОСОБА_16 спілкувалася з нотаріусом з питання оформлення заповіту. Під час посвідчення заповіту в квартирі знаходились ОСОБА_9 з дочкою ОСОБА_16 , нотаріус та ОСОБА_6 , остання знаходилась у здоровому глузді. До спілкування з нотаріусом ОСОБА_9 та ОСОБА_3 допомогли ОСОБА_6 сісти та вийшли з кімнати.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, доводи позивача щодо того, що заповіт, був складений всупереч волі померлої, яка перебувала у безпорадному стані, суд знаходить непереконливими, такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не тягнуть за собою недійсність заповіту.

Припущення позивача про вплив хворобливого стану та знеболюючих препаратів на волю заповідача не може покладатися в основу рішення.

Що стосується процедури укладення та посвідчення заповіту, яку позивач вважав порушеною, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, яка визначає загальні вимоги до форми заповіту, загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Суд не приймає доводи позивача про обов`язковість посвідчення заповіту за передбаченою статтею 1252 ЦК України процедурою, оскільки оспорюваний заповіт посвідчувався нотаріусом, а тому застосуванню підлягає ст. 1248 ЦК України. Наявність запису в амбулаторній картці ОСОБА_6 відкриття стаціонару вдома не впливає на процедуру посвідчення заповіту нотаріусом.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Судом встановлено, що у зв`язку з обмеженою можливістю до пересування, зумовленою захворюваннями заповідача, нотаріальна дії щодо посвідчення заповіту була здійснена за місцем постійного проживання ОСОБА_6 , про що було зазначено в тексті заповіту.

У даному випадку вважається, що заповіт складений заповідачем за місцем його проживання, тобто за місцем, де заповідач здійснив вольове розпорядження на випадок його смерті, де він підписав заповіт у присутності нотаріуса, і де нотаріус його посвідчив.

Нотаріусом були здійснені всі передбачені статтею 44 Закону України «Про нотаріат» дії щодо встановлення особи заповідача та її здатності розуміти значення своїх дій та їх наслідки.

Сам факт технічного підготування тексту заповіту нотаріусом після бесіди з заповідачем і з`ясування його дійсної волі щодо змісту заповіту, у тій послідовності дій, як їх виконав нотаріус - не вказує на порушення процедури складення та посвідчення заповіту.

Таким чином, під час судового розгляду справи доводи позивача про нікчемність заповіту з підстав порушення вимог до його форми складання та посвідчення не підтвердились.

Інших підстав, з яких оспорюваний заповіт є недійсним позивачем не наводилось.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При таких обставинах, позивачем не доведені зазначені у позові підстави для визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 22 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Козовою Ю.Ю. за № 293.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Козова Юлія Юріївна, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 22 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Козовою Юлією Юріївною - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_18 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_10 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Козова Юлія Юріївна, адреса реєстрації: 61140,м.Харків, проспект Гагаріна, будинок №48.

Повний текст рішення складено 28 травня 2020 року.

Суддя: В.А. Єжов