Справа № 405/6238/19
Провадження №2/405/854/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Москаленка Ю.В.

та представника відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» - Кузнєцова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/6238/19 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору поруки припиненим. В обгрунтування позову вказала, що 28.03.2008 року між нею (Іпотекодавець) та ВАТ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель), яке в подальшому змінило назву на ПАТ АБ «Укргазбанк», було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого предметом майнового поручительства є квартира АДРЕСА_1 . Даний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 05-1-Ф від 28.03.2008 року, термін виконання яких був строком до 27.11.2024 року. Згідно з умовами вказаного іпотечного договору порука припиняється після виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором. Однак, 07.04.2015 року на адресу поручителя ОСОБА_2 та позичальника ОСОБА_3 відповідач як кредитор за вказаним договором направив вимогу про дострокове повернення коштів в термін 10 днів, чим самостійно в односторонньому порядку змінив строк дії цього договору. Вважає, що 19.04.2015 року було припинено основне зобов`язання, що є наслідком припинення і додаткових зобов`язань поручителя згідно з договором від 28.03.2008 року майнової поруки, оскільки кредитор, у порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, протягом шести місяців після настання строку виконання зобов`язання не звернувся з позовом до поручителя. При цьому, умова договору поруки про припинення поруки після виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором суперечить ст.ст. 251, 252 ЦК України та не може вважатися встановленими сторонами строком припинення поруки.

За таких обставин, просить визнати припиненою поруку згідно з іпотечним договором від 28.03.2008 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з викликом в судове засідання учасників справи.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 17.11.2019 року вих. № 512/459/2019, зареєстрований судом 15.01.2020 року за вх. № 971, в якому вказано, що спірні правовідносини регулюються параграфом 6 «Застава» глави 49 ЦК України та Законом України «Про іпотеку», які не містять підстави припинення зобов`язань за договором іпотеки, яка передбачена ч. 4 ст. 559 ЦК України, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві.Жодних інших підстав для припинення зобов`язань за іпотечним договором позов не містить. Додатково зазначено, що на даний час Ленінським районним судом м. Кіровограда розглядається справа №405/2819/19 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами спірного іпотечного договору, на підставі чого вважає, що позов про визнання поруки припиненою подано з метою затягування розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 24.12.2019 року, зареєстрована судом 26.12.2019 року за вх. № 31386, за змістом якої, в динаміці акцесорних зобов`язань поруки та іпотеки закінчення строку договору, який узгоджується сторонами є фактом, що припиняє право. Умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, однак дана умова не відповідає змісту ст.ст. 251, 252 ЦК України. 07.04.2015 року відповідач як кредитор використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а до суду із цим позовом до поручителя ОСОБА_1 звернувся лише у серпні 2019 року, після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто порука припинилася. Вважає, що відзив на позовну заяву не містить норм матеріального права, що свідчили б про безпідставність звернення до суду позивача та спростовували б доводи позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Москаленко Ю.В. (діє на підставі ордеру про надання правничої (правової допомоги) серії ВА №1005457 від 21.01.2020 року) у судовому засіданні позовні вимоги підтримаву повному обсязі з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив на позов, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» Кузнєцов О.В. (діє на підставі довіреності №15 від 14.01.2020 року) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) - майновий поручитель ОСОБА_3 (Позичальник), було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П., зареєстровано в реєстрі за №3037, відповідно до умов якого даний договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з договору №05-1-Ф від 28.03.2008 року, (а також будь-якими додатковими угодами до нього) укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником, за умовами якого Позичальник зобов`язаний Іпотекодержателю не пізніше 27 листопада 2024 року повернути кредит у розмірі 29500 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,3% річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором.

Відповідно до п. 2.1 іпотечного договору предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 7.1 даного іпотечного договору передбачено, що він набуває юридичної сили з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобов`язань за кредитним договором (шляхом укладення додаткових угод до нього), іпотека, передбачена цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобов`язань.

Як вбачається із п. 1.3 Статуту ПАТ АБ «Укргазбанк», затвердженого загальними зборами акціонерів (протокол № 1 від 19.04.2019 року) ПАТ АБ «Укргазбанк» є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк».

Судом також встановлено, що 07.04.2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направив позичальнику за договором №05-1-Ф від 28.03.2008 року ОСОБА_3 та її поручителю ОСОБА_2 претензію з вимогою сплатити протягом 10днів з дня отримання даної претензії суму заборгованості за простроченими та поточними нарахуваннями за кредитним договором №05-1-Ф від 28.03.2008 року, а також штрафні санкції.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.04.2018 року у справі № 405/4797/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користьПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №05-1-Ф від 28.03.2008 року в сумі 18160,75 доларів США, яка складається із: заборгованість по кредиту строкова 16815 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 457,37 доларів США, заборгованість по процентам поточна -132,39 доларів США, заборгованість за процентами прострочена 755,99 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту 399,39 грн. і пеню за простроченими процентами 964,46 грн.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач ОСОБА_1 визначила предмет позову - визнання поруки припиненою з підстави ч.4 ст.559 Параграфу 3 «Порука» ЦК України.

Згідно зіст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свогообов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Як вбачається з ч. 4 ст. 559 ЦК України, у редакції на момент спірних правовідносин, на яку позивач посилається як на правову підставу позову, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. В свою чергу майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір іпотеки, а відтак спірні правовідносини регулюються параграфом 6 «Застава» Глави 49 ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз положення ст.599 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що зобов`язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Належне виконання також включає в себе виконання зобов`язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо. Неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо).

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві.

При цьому, підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містять виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст.553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета іпотеки.

Відтак, норма ч. 4 ст. 559 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, стосується підстав припинення поруки, а не іпотеки як виду застави, а тому вона не може бути застосована судом до даних спірних правовідносин.

Відповідно дост.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, на підставі доказів, поданих учасниками справи. Однак, в межах необхідності належного обґрунтування обставин, на які посилається позивач, нею не було надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку», для припинення іпотечного договору, укладеного між сторонами.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, та встановивши під час розгляду справи, що сторони уклали договір іпотеки, а не поруки, а також факт відсутності підстав для припинення іпотеки, суд прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, які слід залишити без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем, залишити по фактично понесеним останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 197, 200, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою згідно з іпотечним договором №б/н від 28 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П., зареєстровано в реєстрі за №3037, - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова