Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1229/20 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши у місті Житомирі в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) матеріали цивільної справи № 296/1229/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Житомирської області про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2020 року, яка постановлена суддею Анциборенко Н.М. в м.Житомирі

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з прокуратури Житомирської області на свою користь шкоду, яка завдана йому та його рідним бездіяльністю вказаного органу прокуратури.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали Корольовського районного суду від 12 лютого 2020 року про залишення позову без руху.

Не погоджуючись з вказаною вище ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що постановленою ухвалою порушені його законні права на можливість отримання шкоди від органів, які спричинили таку шкоду йому та його близьким. Крім того, скаржник зазначає, що звертався до суду в порядку вимог КПК України, зокрема ст. 42 ч.3 п.17 КПК України та відповідно просив провести розгляд його заяви згідно з нормами КПК України.

Відповідач не скористався наданим йому правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до органів прокуратури Житомирської області та просив постановити рішення, яким стягнути шкоду на його користь, яка завдана йому та його рідним і близьким бездіяльністю вказаного органу прокуратури.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що вона подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України та в зв`язку з несплатою судового збору.

12.02.2020 р. вказана ухвала була направлена на адресу позивача: ЖУВП №8 проспект Незалежності, 172 м. Житомир.

Копію вказаної ухвали позивач отримав 25.02.2020 р. та 28.02.2020 р. направив на адресу суду заяву на усунення недоліків, у якій вказав, що звернувся до суду відповідно до вимог та положень КПК України, зокрема, ст. 42 ч.3 п.17 КПК України та просив ухвалити рішення згідно норм КПК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу відповідно до положень ст. 185 ч.3 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не усунув недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду від 12.02.2020 року, тобто не дотримався встановленого законом порядку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 185 ЦПК України.

Отже приймаючи заяву, суд повинен перевірити, чи подано позовну заяву з додержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України. Якщо вона подана без додержання цих вимог, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Приписами ст. 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.9, ч.6 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Питання про відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі, врегульовано ст. 130 КПК України, якою передбачено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Так існує спеціальний Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зі змісту ст.1 якого слідує, що його дія поширюється на осіб, які незаконно зазнали обмеження будь-якого їх права внаслідок застосування щодо них органами досудового розслідування, прокуратури чи суду заходів впливу за положеннями КПК та КК України.

Згідно ч.1 ст. 2 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку:

1)постановлення виправдувального вироку суду;

2)встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

3)закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4)закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою у визначеному процесуальним законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено у ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

До позовної заяви позивачем додано копії документів, з яких вбачається, що слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира постановлено ухвалу 21.01.2020 р., якою задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Житомирської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Житомирської області розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяви ОСОБА_1 від 30.09.2019 р., 07.10.2019 р. та 22.11.2019 р. про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Житомирської установи виконання покарань №8, Бердичівської виправної колонії № 70 та повідомити заявника про результати розгляду згідно чинного законодавства.

Статтею 128 КПК України передбачений порядок звернення з цивільним позовом у кримінальному провадження, який може бути пред`явлений під час кримінального провадження до початку судового розгляду особою, якій завдано майнової та/або моральної шкоди кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням. Права та обов`язки цивільного позивача у кримінальному провадженні передбачені Параграфом 5 Глави 3.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів про знаходження в провадженні Корольовського райсуду м. Житомира кримінальної справи (провадження), в рамках розгляду якої позивач, з урахуванням положень кримінального судочинства, має право на подання відповідного цивільного позову.

Разом з тим, передбачених цивільним-процесуальним законодавством вимог ОСОБА_1 при подачі позову про відшкодування шкоди, яка завдана бездіяльністю органу прокуратури не дотримався.

Тому невиконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору та недотримання вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, призвело до законного постановлення судом ухвали про повернення заяви на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду, передбачених нормами процесуального законодавства.

Таким чином підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: