Провадження № 2/734/3/20 Справа № 734/3012/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 червня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

при секретареві Науменко О.Л.,

із участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення межі між суміжними земельними ділянками,

у с т а н о в и в:

із позовом про визначення межі між суміжними земельними ділянками у суд звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником земельної ділянки площею 0.31 га на підставі Державного акта на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031518, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в АДРЕСА_1 , та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.60 га на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЧН № 00755, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в АДРЕСА_1 . Існує спір щодо межі між суміжними земельними ділянками. Відповідач ОСОБА_3 самовільно змінив межі земельних ділянок і порушив правила добросусідства. Позивач ОСОБА_1 ставить уточнені позовні вимоги про визначення межі між земельною ділянкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 відповідно до висновку № С-256 від 20 березня 2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цивільній справі № 2/2508/985/2011, за можливим і найбільш доцільним варіантом встановлення межі, виділивши: ОСОБА_1 , як власнику домоволодіння АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 3333.0 кв.м, в тому числі: під житловою забудовою 72.00 кв.м, під нежитловою забудовою 48.0 кв.м, під двором і городом 3213.0 кв.м; ОСОБА_3 , як власнику домоволодіння АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 4925.0 кв.м, в тому числі: під житловою забудовою 89.0 кв.м, під нежитловою забудовою 106.0 кв.м, під двором і городом 4730.0 кв.м. При такому варіанті межу, позначену літерами АБВГЕЖ, необхідно прокласти: лінію АБ довжиною 8.0 м від точки А, що знаходиться на лінії червоної забудови по АДРЕСА_1 на відстані 1.0 м від кута господарської будівлі (гараж), що належить ОСОБА_3 , позначеного літерою Д, паралельно лівому фасаду вказаної вище будівлі до точки Б; лінію БВ довжиною 9.0 м від точки Б паралельно тильній стороні господарської будівлі (гараж), що належить ОСОБА_1 , до точки В; лінію ВГ довжиною 1.0 м від утвореної точки В перпендикулярно лінії БВ в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 до точки Г; лінію ГЕ довжиною 120.0 м від утвореної точки Г перпендикулярно лінії ВГ у сторону городу до точки Е; лінію ЕЖ довжиною 23.3 м від утвореної точки Е перпендикулярно лінії ГЕ в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 до точки Ж (із урахуванням Додатку № 1 до цього висновку).

За ухвалою від 13 вересня 2017 року Козелецького районного суду Чернігівської області відкрите провадження у цивільній справі.

За ухвалою від 18 грудня 2019 року Козелецького районного суду Чернігівської області закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивача ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідача ОСОБА_3 і представник відповідача ОСОБА_4 не визнали уточнені позовні вимоги.

При судовому розгляді цивільної справи встановлені факти та відповідні земельно-правові і цивільно-правові відносини:

згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031518 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.31 га, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області;

згідно договору купівлі-продажу серії ААЕ №7170006 від 24 січня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори Чернігівської області, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 21 травня 2012 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.60 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 00755, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер: :76:031:0001, як спадкоємець за заповітом після матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

із технічного звіту по виготовленню Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 виходить, зокрема, що межі земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , погоджені з суміжними землевласниками ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , про що складений відповідний акт;

із технічного звіту по виготовленню Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 виходить, зокрема, що межі земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , погоджені з суміжними землевласниками ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , про що складений відповідний акт;

за рішенням від 05 жовтня 2012 року Козелецького районного суду Чернігівської області, що набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи Омелянівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення порядку користування суміжними земельними ділянками відмовлено (справа № 2/2508/985/2011). Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що межі фактичного землекористування обох сторін не відповідають межам, встановленим державними актами на право власності на земельні ділянки. Без визначення меж неможливо встановити факт перешкоджання у користуванні земельною ділянкою;

зі змісту висновку № С-256 від 20 березня 2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цивільній справі № 2/2508/985/2011, виходить, що можливий і найбільш доцільний варіант встановлення межі між сусідніми земельними ділянками господарств АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 наданий у дослідницькій частині висновку та показаний у додатку № 1. Як виходить із дослідницької частини експертизи, площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 , 3328.0 кв.м, що на 228.0 кв.м більше, ніж приватизовано згідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031518. Площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 , 4930.0 кв.м, що на 1070 кв.м менше, ніж приватизовано згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 00755. При такому варіанті межу, позначену літерами АБВГЕЖ, необхідно прокласти: лінію АБ довжиною 8.0 м від точки А, що знаходиться на лінії червоної забудови по АДРЕСА_1 на відстані 1.0 м від кута господарської будівлі (гараж), що належить ОСОБА_3 , позначеного літерою Д, паралельно лівому фасаду вказаної вище будівлі до точки Б; лінію БВ довжиною 9.0 м від точки Б паралельно тильній стороні господарської будівлі (гараж), що належить ОСОБА_1 , до точки В; лінію ВГ довжиною 1.0 м від утвореної точки В перпендикулярно лінії БВ в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 до точки Г; лінію ГЕ довжиною 120.0 м від утвореної точки Г перпендикулярно лінії ВГ у сторону городу до точки Е; лінію ЕЖ довжиною 23.3 м від утвореної точки Е перпендикулярно лінії ГЕ в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 до точки Ж;

за рішенням від 24 квітня 2013 року Апеляційного суду Чернігівської області скасоване у частині задоволення позовних вимог рішення від 15 лютого 2013 року Козелецького районного суду Чернігівської області. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. В іншій частині рішення суду залишене без змін (справа № 2508/8233/2012). Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що викладені в експертних висновках (висновок № С-256 від 20 березня 2012 року судової будівельно-технічної експертизи і висновок № С-133 від 20 серпня 2012 року судової будівельно-технічної експертизи) дані не говорять беззаперечно про порушення прав позивача, оскільки є лише спробою спеціаліста в рамках поставлених йому судом питань визначити спільну межу між ділянками сторін, і в кожній такій спробі інші межі ділянок не відповідають відомостям, викладеним у державних актах позивача і відповідача. Достеменно стверджувати про знаходження частини гаражу відповідача на ділянці, належній позивачу, а отже і наявність порушеного права ОСОБА_3 лише на підставі цих висновків без визначення межі між співвласниками, неможливо. Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відновлення межових знаків між земельними ділянками сторін і стягнення моральної шкоди, оскільки вони ґрунтуються на вимогах земельного і цивільного законодавства та відповідають обставинам справи (судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову у частині відновлення межових знаків між земельними ділянками сторін із тих підстав, що особи, які проводили їх встановлення, не є фахівцями у виконанні наведених робіт, і відновлення або встановлення меж не належить до їх компетенції);

за ухвалою від 23 березня 2016 року Козелецького районного суду Чернігівської області позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Омелянівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третьої особи Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта та зобов`язання вчинити певні дії залишена без розгляду (справа № 734/78/16-ц);

за висновком експерта № СЕ-1201-1-1009.18 від 04 червня 2019 року проведеної комплексної судової будівельно-технічної експертизи спірна межа, яка є спільною для обох земельних ділянок АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , що є суміжними (прилягають одна до одної, в тому числі згідно з описом меж), не збігається, та відрізняється як за конфігурацією, так і за розміром: межа ОСОБА_10 - ОСОБА_11 земельної ділянки № НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) згідно з Державним актом є ламаною, відстань між двома крайніми точками складає 137.85 м, тоді як ОСОБА_12 земельної ділянки АДРЕСА_2 НОМЕР_2 ( ОСОБА_3 ) є прямою, розмір відрізку складає 137.10 м. Визначити на підставі наявних у справі матеріалів чи є накладання по межі між земельними ділянками сторін відповідно до правовстановлюючих документів Державного акта на землю серії ІІІ-ЧН № 031518 від 14 червня 2002 року, виданого ОСОБА_1 , площею 0.31 га, відповідно до документації із землеустрою, виготовленої Чернігівським філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 2001 році, а також земельної ділянки площею 0.60 га, розташованої по АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на землю серії НОМЕР_3 № 00755, виданого ОСОБА_5 , і відповідно до документації із землеустрою, виготовленої Чернігівським філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1997 році, неможливо, оскільки у наданих на дослідження документаціях із землеустрою відсутні координати поворотних точок меж досліджуваних земельних ділянок згідно з Державними актами на право приватної власності на землю, та/або прив`язок меж (межових знаків земельних ділянок до державної геодезичної мережі) (координати в документаціях представлені в різних умовних системах координат). Зіставляючи межі земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 згідно з Державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031518 та документацією із землеустрою 2001 року, в одному масштабі із фактичним землекористуванням, можна побачити, що накладання по межі між земельними ділянками сторін відповідно до правовстановлюючих документів і документації із землеустрою існує, до того ж, як за рахунок земельної ділянки ОСОБА_1 , так і за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 . Зміщення фактичної спільної межі між земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відносно межі ОСОБА_13 земельної ділянки № НОМЕР_1 згідно з Державним актом на землю серії НОМЕР_4 -ЧН № 031518 від 14 червня 2002 року, виданого ОСОБА_1 , площею 0.31 га, і документацією із землеустрою, виготовленою Чернігівським філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 2001 році, відбулося: з боку ОСОБА_3 у бік ділянки ОСОБА_1 складає від 1.1 м до 1.38 м (в точці Г зміщення на 1.1 м, в точці Д зміщення на 1.38 м, в точці Е зміщення на 1.21 м, в точці Ж зміщення на 1.23 м), в результаті чого, земельна ділянка ОСОБА_1 фактично зменшилася у порівнянні з державним актом на 0.0112 (112 кв.м); з боку ОСОБА_1 у бік ділянки ОСОБА_3 складає 0.5 м під кутом відносно стіни гаражу (в точці Б, що є кутом гаражу); в результаті чого, земельна ділянка ОСОБА_1 фактично збільшилася у порівнянні з його Державним актом на 0.0002 (2 кв.м); з боку ОСОБА_3 у бік ділянки ОСОБА_1 складає 1.33 м під кутом відносно тильної межі городу ОСОБА_1 , у результаті чого земельна ділянка ОСОБА_1 фактично зменшилася у порівнянні з державним актом на 0.0015 га (15 кв.м). На частині ділянки, де однозначно визначити чіткий контур (поворотні точки) фактичної межі між земельними ділянками позивача і відповідача можливості не надалося з огляду на відсутність згоди між сторонами на час огляду встановити наявність і конкретний розмір відхилення (накладання) по межі між земельними ділянками сторін відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою неможливо. Межа земельної ділянки ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031518 і технічною документацією із землеустрою 2001 року проходить безпосередньо по дерев`яних пнях від раніше існуючих дерев.

Свідок ОСОБА_14 показав, що працював землевпорядником в Омелянівській сільській раді, між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існує земельний спір. Для вирішення цього спору виходив на місцевість 4-5 разів. Вперше, коли у складі комісії вийшли, була сітка-рабиця на бетонних стовпах. Дерева вишні росли у межі.

Свідок ОСОБА_15 показав, що між спірними земельними ділянками знаходилася сітка-рабиця, ще до того, як ОСОБА_1 придбав вказаний будинок. На земельній ділянці у 2002 році ОСОБА_1 збудований гараж. Сітка знаходилася від гаражу на відстані 1.2-1.3 м, а нині сітка відсутня, залишився слід старої межі.

Свідок ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_1 збудував гараж на своїй земельній ділянці і 1 м складала відстань від межі.

Свідок ОСОБА_17 показала, що раніше із ОСОБА_1 склалися дружні стосунки. У 2003 році ОСОБА_1 пересунув сітку і шифер, побудував гараж.

Свідок ОСОБА_18 показав, що весною 2004 року побачив гараж, що побудований ОСОБА_1 Дерев`яний паркан відкинутий у бік, а сітка-рабиця перенесена. Дерево вишня знаходилося на городі ОСОБА_1 . Вважає, що частина сараю ОСОБА_19 знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 .

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно зі ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Вислухавши позиції позивача ОСОБА_1 і представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 і представника відповідача ОСОБА_4 , показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення межі між суміжними земельними ділянками задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, вирішення земельних спорів.

Правовими нормами ч.ч. 1 і 3 ст. 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників земельних ділянок або землекористувачів із рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч.ч. 4 і 5 ст. 158 ЗК України).

За змістом ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, щодо вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

У даному випадку органом місцевого самоврядування рішення щодо вирішення земельного спору, що виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , не приймалися.

За змістом ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натурі) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натурі. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив`язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.2 Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з п. 2.1 Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно з п. 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Згідно з п. 1.3 Інструкції терміни вживаються у такому значенні: виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; замовник орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); межа земельної ділянки сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки; межовий знак спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Межі земельної ділянки встановлюються юридичною особою, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особою-підприємцем, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. У судовому порядку вирішується спір про поновлення права, яке існувало, у разі його можливого порушення, запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Межі фактичного землеволодіння сторін не відповідають межам, встановленим державними актами на право власності на земельні ділянки. Сторонами не надані докази про те, що у натурі (на місцевості) межі земельних ділянок, належних позивачеві ОСОБА_20 і відповідачеві ОСОБА_3 , раніше були закріплені межовими знаками встановленого зразка, а нині із будь-яких причин знищені. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, що унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п. 4.1 Інструкції).

У п.п. 4.2, 4.3 Інструкції визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, суд приймає до уваги висновок експерта № СЕ-1201-1-1009.18 від 04 червня 2019 року про те, що спірна межа, яка є спільною для земельних ділянок АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , що є суміжними (прилягають одна до одної, в тому числі згідно з описом меж), що належать відповідно позивачеві ОСОБА_1 і відповідачеві ОСОБА_3 , не збігається, та відрізняється як за конфігурацією, так і за розміром. Визначити на підставі наявних у справі доказів чи є накладання по межі між земельними ділянками сторін відповідно до правовстановлюючих документів Державного акта на землю серії ІІІ-ЧН № 031518 від 14 червня 2002 року, виданого ОСОБА_1 , площею 0.31 га, відповідно до документації із землеустрою, виготовленої Чернігівським філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 2001 році, а також земельної ділянки площею 0.60 га, розташованої по АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на землю серії НОМЕР_3 № 00755, виданого ОСОБА_5 , і відповідно до документації із землеустрою, виготовленої Чернігівським філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1997 році, неможливо, оскільки у наданих на дослідження документаціях із землеустрою відсутні координати поворотних точок меж досліджуваних земельних ділянок згідно з Державними актами на право приватної власності на землю, та/або прив`язок меж (межових знаків земельних ділянок до державної геодезичної мережі).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення межі між належною йому земельною ділянкою по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою, належною відповідачеві ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 відповідно до висновку № С-256 від 20 березня 2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цивільній справі № 2/2508/985/2011, не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 79, 79-1, 91, 106, 107, 116, 152 і 158 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, 284, 288, 289, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення межі між суміжними земельними ділянками залишити без задоволення.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя