УХВАЛА

09 червня 2020 року

м. Київ

справа № 2-788/11

провадження № 61 -37456ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Каларашу А. А. в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики та відсотків за користування грошима, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2018 року.

У червні 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду заяву про відвід судді Каларашу А. А., в обґрунтування якої заявник посилається на те, що в касаційному порядку ним оскаржується, зокрема, постанова Апеляційного суду Одеської області. Суддя Калараш А. А. постановою Верховної Ради України від 20 жовтня 2011 року був призначений безстроково суддею Апеляційного суду Одеської області, а указом Президента України від 17 травня 2019 року - суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. На підставі вищенаведеного у скаржника виник сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Калараша А. А. через можливу наявність корпоративного інтересу щодо суддів Апеляційного суду Одеської області, які ухвалили оскаржувану постанову. З метою недопущення в подальшому помилкової думки про зацікавленість судді-доповідача Калараша А. А. при розгляді цієї касаційної скарги ОСОБА_1 вважає за необхідне заявити відвід судді Каларашу А. А.

Вивчивши подану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що вона є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Так, в заяві ОСОБА_1 посилається на те, що у нього є об`єктивні сумніви у неупередженості судді-доповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (ВЕШКНА V. ІІКВАІИЕ, ЄСПЛ, N 33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З огляду на вищенаведене посилання заявника на можливу наявність корпоративного інтересу є припущенням, не підтвердженим доказами. В свою чергу цивільним процесуальним законом не передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу), якщо в касаційному порядку оскаржується судове рішення, ухвалене його колишніми колегами за попереднім місцем роботи.

Таким чином, подана заява не є безумовною підставою для відводу судді з одних лише формальних міркувань.

За таких підстав суд визнає заяву про відвід необґрунтованою та передає матеріали справи до відповідного структурного підрозділу суду для виконання вимог статті 40 ЦПК України.

Керуючись статтями 36,37,40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Каларашу Андрію Андрійовичу визнати необґрунтованою та передати до відповідного структурного підрозділу суду для виконання вимог статті 40 ЦПК України

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш