Справа № 314/806/20
Провадження № 2-з/314/21/2020
У Х В А Л А

іменем України

"10" червня 2020 р. суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

У заяві заявник просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за його позовом до відповідача, враховуючи, що грошова сума яку він намагається стягнути є значною, не вжиття заходів по забезпеченню позову надасть можливість відповідачу відчужити житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності. На підтвердження відчуження будинку позивач надав оголошення про продаж будинку (ксерокопія на аркуші паперу).

У відповідності до положення ч. 1ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно доп.1ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку, що позивачем не надано підтвердження, що вище зазначений будинок дійсно належить відповідачу на праві власності, не підтверджено належними доказами.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. О. Кіяшко

10.06.2020