Справа № 583/956/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарях Якубович В.В., Шаміладзе В.В.,

за участю представника позивачки - адвоката Саєнка Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 у м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Охтирський міський відділ Управління державної міграційної служби в Сумській області, ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

встановив:

01.03.2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що з 16.12.2018 року вона є власником 47/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована колишня невістка позивачки - ОСОБА_2 , але фактично з 2007 року в будинку вона не проживає, договору на користування ним із власником не заключала, жодної участі в утриманні будинку не бере.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є членом родини позивачки, з 2008 року втратила право на користування вказаним будинком, а її реєстрація за даною адресою перешкоджає у реалізації ОСОБА_1 права на оформлення житлової субсидії, позивачка просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2019 року (суддя ОСОБА_9) відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали.

15.05.2019 року від представника відповідачки - адвокат Шевченко Р.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 36-39), в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що в 1998 році між ОСОБА_2 та сином позивачки ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, від якого 1999 року народилася донька ОСОБА_5 . В цьому ж році відповідачка була зареєстрована у спірному домоволодінні, як член родини, та фактично проживала в ньому разом із чоловіком та дитиною. У зв`язку з погіршенням сімейних стосунків з чоловіком та його батьками ОСОБА_2 змушена була разом з дитиною в листопаді 2008 року виїхати з будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. Також представник відповідачки зазначав, що 07.04.2008 року рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні позовних вимог чоловіка позивачки ОСОБА_6 про усунення перешкод у праві користування майном та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічною позовною заявою, визнано її разом з малолітньою донькою такими, що не втратили право користування приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , вселено відповідачку та її малолітню дитину ОСОБА_5 у зазначене житлове приміщення. Після набрання вказаним рішенням суду законної сили відповідачка неодноразово намагалася вселитися до спірного будинку, проте сторона позивача чинила перешкоди в цьому, до даного часу позивачка навіть не надала ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей, у зв`язку з чим остання з донькою вимушена винаймати інше житло. Також зазначено про те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження її права власності на 47/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а не на все домоволодіння. Посилаючись на викладене, представник відповідачки вважав, що ОСОБА_2 не втратила права користування житловим будинком за даною адресою.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.2019 року (суддя ОСОБА_9) задоволено клопотання представника відповідача Шевченка Р.В. про розгляд справи за правилами загального провадження, замінено розгляд справи по суті у спрощеному позовному провадженні підготовчим засіданням, призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2020 року (суддя ОСОБА_9) закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до розгляду по суті.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року, проведеного у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_9 з посади судді ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу від 30.03.2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Охтирський міський відділ Управління державної міграційної служби в Сумській області, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням прийнято до провадження судді Сидоренка С. Р., призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи у її відсутність, оскільки її інтереси представляє представник - адвокат Саєнко Б.О.

Представник позивачки - адвокат Саєнко Б.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві мотивів.

Відповідачка та її представник, будучи належним чином сповіщеними про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили. В поданих правових обґрунтуваннях заперечень проти позовних вимог (а.с. 197-200) представник відповідачки - адвокат Шевченко Р.В. додатково зазначив, що ОСОБА_2 є колишнім членом сім`ї позивачки, яка є власником будинку, у якому відповідачка зареєстрована та проживала на законних підставах, іншого житла вона не має. Представник позивачки вказує на те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами систематичне порушення відповідачкою правил співжиття, у зв`язку з чим до неї були б вжиті заходи попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів, а також те, що ОСОБА_2 псує житлове приміщення та чинить позивачці перешкоди у користуванні житлом.

Представник Охтирський міський відділ Управління державної міграційної служби в Сумській області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечень проти позовних вимог не має.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні 12.05.2020 року при вирішенні позовних послався на розсуд суду. Пояснив, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований в 60 роках батьком та його братом. Вказаний будинок розділений між двома господарями та був зареєстрований на діда третьої особи ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . В подальшому право власності на будинок по АДРЕСА_1 переоформлялося на батька ОСОБА_3 , а потім на нього, на даний час в даному будинку проживають його діти та онуки. ОСОБА_1 живе за адресою: АДРЕСА_1 , раніше там жив її чоловік та син.Відповідачка була одружена з ОСОБА_4 , що доводиться йому двоюрідним братом, але їх подружнє життя тривало не довго, після чого ОСОБА_2 з будинку пішла. Позивачка фізично не може чинити перешкоди ОСОБА_2 у вселенні до будинку. ОСОБА_3 зазначив, що його діти, які на даний час проживають по АДРЕСА_1 , повідомляли йому, що відповідачку за вказаною адресою вони не бачили.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ч. 1 ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2018 року зареєстрованого у реєстрі за № 2017 ОСОБА_1 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, що складається з 47/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 8, 10)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2018 року № 149677208 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на 47/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 . (а.с. 9)

З дослідженого судом листа відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради від 13.06.2019 року № 14-09/273 встановленого, що ОСОБА_1 не зверталася до виконавчого комітету Охтирської міської ради за присвоєнням окремої поштової адреси АДРЕСА_1 , належної їй частині будинку (домоволодіння), що також підтверджено поясненнями допитаних в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_16

18.12.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 18.12.2007 року серія НОМЕР_1 . (а.с. 16)

В довідці квартального уповноваженого та голови КК «Третя сотня» від 25.02.2019 року № 72 зазначено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована колишня невістка позивачки ОСОБА_2 , яка з 2007 року після розлучення з її сином ОСОБА_4 фактично там не проживає. (а.с. 11)

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.04.2008 року по справі № 2-404 відмовлено у задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа Сектор у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Охтирського МВ УМВС України в Сумській області про усунення перешкод в праві користування майном, що знаходиться у приватній власності. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Охтирської міської ради про вселення задоволено частково, визнано ОСОБА_2 та її малолітню доньку ОСОБА_5 такими, що не втратили право користування приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , та вселено їх в зазначене приміщення. (а.с. 42-43)

Згідно акта від 28.08.2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Охтирського МРУЮ Бобровою Л.О. на підставі виконавчого листа від 07.04.2008 року № 2-404, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області, у присутності власника будинку ОСОБА_6 та понятих ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_5 вселено до будинку по АДРЕСА_1 . (а.с. 195)

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Порядок вселення до жилого приміщення членів сім`ї наймача врегульований ст. 65 ЖК України, згідно якого наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

За приписами ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення у випадках і у межах строків, установлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі поважності причин відсутності понад встановлені строки (перебування у відрядженні, у осіб які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В ст. 156 ЖК України зазначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тобто, вказана норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає, що позбавлена можливості проживати у спірному будинку через перешкоди, які чинить їй ОСОБА_1 у вселенні до будинку по АДРЕСА_1 .

Однак, суд критично оцінює доводи відповідачки в цій частині, оскільки на підтвердження вказаного факту, як поважності причин не проживання ОСОБА_2 в зазначеному житловому будинку, не подано жодного доказу, що свідчив би про вжиття нею починаючи з 12.01.2010 року активних дії, спрямованих на врегулювання конфлікту з ОСОБА_1 з приводу проживання та користування спірним будинком або свідоме перешкоджання останньою проживанню відповідачки за місцем її реєстрації, чи взагалі будь-яких доказів наявності у неї інтересу до будинку, в якому вона зареєстрована.

Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка є донькою позивачки, пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 , будували її батько та дід, вказаний будинок був розділений між двома співвласниками та має два окремі входи. Відповідачка протягом останніх 13 років не проживає у вказаному будинку, вона виїхала з нього після розлучення з братом свідка ОСОБА_4 . В подальшому батько свідка ОСОБА_16 подавав до суду позов про виселення ОСОБА_2 зі спірного будинку, а вона подала зустрічний позов про вселення до будинку. За рішенням суду в 2008 році відповідачку було вселено до будинку, що підтверджується відповідним актом, але жити вона там не стала з невідомих свідку причин. Свідок ОСОБА_16 зазначила, що перешкод у вселенні ОСОБА_2 до будинку ніхто не чинив, батьки ОСОБА_16 хотіли укласти з позивачкою договір для того щоб вона сплачувала за користування ним, на що остання відмовилась. ОСОБА_2 проживає в орендованій квартирі, її батьки живуть в с. Пологи, Охтирського району Сумської області. Також, ОСОБА_16 зазначила, що ходить до матері кожного дня і ОСОБА_2 там не бачила, в добровільному порядку відповідачка не бажає виписатися з будинку, у зав`язку з чим ОСОБА_1 не може оформити субсидію для сплати комунальних послуг.

Крім того, в протоколі № 21 засідання комісії з призначення соціальних виплат та надання пільг окремим категоріям громадян від 15.11.2018 року зазначено, що в будинку по АДРЕСА_1 , проживає лише ОСОБА_1 . Її син ОСОБА_4 та колишня невістка ОСОБА_2 , які також зареєстровані за вказаною адресою, фактично там не проживають. (а.с. 96)

Таким чином, на даний час ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, при цьому з часу втрати статусу члена сім`ї позивачка в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації вона не бажає. В результаті таких дій відповідачки, не пов`язаних з позбавленням володіння, порушується право власності ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставити, беручи до уваги те, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні і оціненими в сукупності, суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , забезпечить дотримання розумного баланс між інтересами позивачки та самої відповідачки.

Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 4, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Охтирський міський відділ Управління державної міграційної служби в Сумській області, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко