Справа № 459/163/19
Провадження № 2/459/133/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 , з участю третьої особи: органу опіки і піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом зняття з місця реєстрації малолітньої дитини, зобов`язання вчинити дію,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2019 р. позивачі пред`явили позов до неповнолітнього відповідача в особі його законного представника (матері), у якому просили усунути їм перешкоди у розпорядженні квартирою, що перебуває у їхній власності й знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зняття малолітнього ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання, а також зобов`язати батька дитини - ОСОБА_2 - зареєструвати місце проживання дитини за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбу, у якому народилася дитина - ОСОБА_4 , яка була зареєстрована у квартирі, що є власністю позивачів. Вказали, що після розірвання шлюбу мати з дитиною мешкають у м. Києві й не мають фактичного зв`язку з їхньою квартирою, однак подальше збереження реєстрації дитини у цьому житлі перешкоджає їм у реалізації прав власників, зокрема при продажу майна. Тому просять у судовому порядку вирішити даний спір, усунувши їм перешкоди у розпорядженні квартирою.

31.01.2020 р. представник відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування такої позиції зазначив, що дитина зареєстрована у спірній квартирі як член сім`ї батька; мати дитини не має житла на праві приватної власності; фактичне проживання дитини за іншою адресою, ніж місце реєстрації, не позбавляє її права користування квартирою, що належить батьку на праві спільної часткової власності. Вважає, що позов є безпідставним.

03.06.2020 р. у судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Позивачі є власниками квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 3-4, 13-15).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 10.04.2010 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення суду від 30.08.2013 р. (а.с. 7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

У вказаній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 (а.с. 6).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.08.2013 р. розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 , у якому останні перебували з 10.04.2010 р. (а.с. 7).

ОСОБА_5 проживає та працює у м. Києві (а.с. 10).

Неповнолітній ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, а мешкає разом з матір`ю у м. Києві (а.с. 8-9, 11-12).

Спір сторін з приводу реєстрації неповнолітньої дитини розглядався судами неодноразово.

Так, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30.05.2018 р. у справі № 459/2212/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 з участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом , у позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08.10.2019 р. вище вказане рішення суду залишено без змін та, з-поміж іншого, зазначено, що «враховуючи, що ОСОБА_2 , є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , права дитини будуть порушені у разі визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він має право проживання та користування зазначеною квартирою».

Натомість рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.02.2020 р. у справі № 459/2020/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , з участю третьої особи: органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області про вселення у квартиру, позов задоволено частково та, з-поміж іншого, вирішено вселити неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Вказане рішення 29.03.2020 р. набрало законну силу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Обставини справи свідчать про те, що неповнолітній ОСОБА_4 не досяг 10 років, належить до сім`ї свого батька, є зареєстрованим у його житлі.

Через свій вік малолітній ОСОБА_4 не може самостійно обирати місце проживання, тому факт його не проживання у спірній квартирі зумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житлом, у якому зареєстрований та проживає батько.

Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом.

Місце проживання дитини з матір`ю не зареєстроване у встановленому законом порядку та не зареєстровано таке також і за іншим місцем проживання батька у м. Луцьку. Тобто спірне житло є єдиним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання дитини.

Крім цього, місце проживання дитини з матір`ю не було визначено ніяким чином, тобто на даний час місце проживання дитини з будь-ким із батьків формально, зокрема, і рішенням суду визначено не було.

Тимчасове не проживання малолітньої дитини у спірній квартирі зумовлене поважними причинами, зокрема розірванням шлюбу між його батьками, та відсутністю рішення про визначення місця проживання дитини. Відповідно він не користується спірною квартирою (не проживає у такій) не за власним бажанням, що виключає застосування норми ст. 405 ЦК України у даній справі та задоволення позову.

За таких обставин і міркувань суд не вбачає підстав для задоволення позову, тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Судові витрати, що пов`язані з розглядом справи і складаються з судового збору, за правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачів (а.с. 27).

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.06.2020 року.

Суддя А.І. Жураковський