Справа № 148/531/20
Провадження №2/148/456/20
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 , поданим від його імені та в його інтересах представником ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. Заява мотивована тим, що представником позивача до початку розгляду справи подано заяву про залишення позову без розгляду. На підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, просить компенсувати витрати відповідача на послуги адвоката на підставі доданих до відзиву договору про надання правової допомоги, акту наданих послуг та квитанції про оплату послуг.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд питання щодо компенсації судових витрат у її відсутність, подану заяву про компенсацію судових витрат підтримує.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд питання щодо компенсації судових витрат у його та позивача відсутність, у задоволенні заяви просив відмовити. У клопотанні зазначив, що він не погоджується з позицією представника відповідача щодо компенсації судових витрат, оскільки у відзиві на позовну заяву наявна єдина вимога: про відмову у позові. Про наявність вимоги щодо компенсації судових витрат йому стало відомо лише зі змісту ухвали про залишення позову без розгляду, що позбавляє відповідача на отримання компенсації, оскільки її представником не було заявлено про це у відзиві на позовну заяву. Вважає вартість витрат на правову допомогу завищеними і витрати в розмірі 800 грн. за участь в судовому засіданні такими, що не підлягають відшкодуванню, оскільки дане судове засідання тривало декілька хвилин і не потребувало прибуття представника відповідача до приміщення суду, враховуючи те, що вона знала про подання заяви про залишення позову без розгляду.

Судом, при вирішенні питання щодо компенсації судових витрат встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_3 02.04.2020 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. Позовна заява подана від імені позивача його представником ОСОБА_4 .

Судом 22.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.05.2020 о 10:30 год.

Представником відповідача 19.05.2020 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову. З відзивом, представник відповідача також подала заяву про виклик свідків, клопотання про виклик відповідача в судове засідання для дачі особистих пояснень, два клопотання про витребування доказів, а також копію договору про надання правової допомоги, акт наданих послуг, квитанцію про оплату послуг адвоката, копію ордеру.

До початку підготовчого засідання, 19.05.2020 представник позивача через канцелярію суду подав заяву про залишення позову без розгляду. У заяві зазначив, що доказом у справі є судово-генетична експертиза, проведення якої зобов`язаний оплатити позивач, однак, для останнього оплата такої експертизи є надмірним фінансовим тягарем, тому він бажає залишити позов без розгляду.

Ухвалою суду від 19.05.2020 позовну заяву залишено без розгляду. Вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 142 ЦПК України, постановлено розглянути протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Питання розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду врегульовано ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. Розмір відшкодування доводить відповідач.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд вважає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Дана позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 при розгляді справи № 148/312/16-ц.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що заява представника відповідача про компенсацію судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись 142 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: