Справа № 647/1183/20
Провадження № 6/647/15/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Татаровської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі подання державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на той факт, що на примусовому виконанні у Бериславському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження ВП №61685642, відкрите за постановою №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 751140 гривень.

03.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржником самостійно рішення не виконано.

Державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що в боржник на обліку як пенсіонер не перебуває, офіційно ніде не працює, банківських рахунків не має, іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, не володіє; 14.04.2020 року та 04.05.2020 року здійснено перевірку майнового стану боржника за місцем проживання, яке було вказано у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , та встановлено, що боржник за даною адресою зареєстрований, проживає, але майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

На підставі викладеного, просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених на неї.

04 червням 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання державного виконавця, згідно якого просив повернути без подальшого розгляду подання.

Враховуючи, що цивільно-процесуальним кодексом не передбачена можливість повернення подання без подальшого розгляду, суд вважає за необхідне розглянути його за наявними у справі матеріалами.

Боржник в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена шляхом надіслання повістки за місцем мешкання.

Представник стягувача головного управління Держпраці у Херсонській області в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви просив справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання державного виконавця, дослідивши та оцінивши всі надані докази в сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Аналогічні норми містяться і в ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» , статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням виконавця у разі доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду виконавцем, встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів подання, 03.04.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61685642, відкрите за постановою №ХС3841/1148/АВ/ТД-ФС від 04.04.2019 року Головним управлінням Держпраці у Херсонській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 751140 гривень.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується актами від 14.04.2020 року та 04.05.2020 року.

Як вбачається зі змісту клопотання державного виконавця від 04.06.2020 року ОСОБА_1 від сплати заборгованості не ухиляється, сплачує періодичні платежі з пенсії.

В матеріалах подання відсутня інформація про наявність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Окрім іншого, звернення виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фактично повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

В поданні виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 Свобода пересування Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню боржником існуючого боргу.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання та докази які підтверджували би намір боржника ОСОБА_1 виїхати за межі України.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України. Сама по собі відсутність коштів чи майна, на яке б можна було звернути стягнення, не є умисним ухиленням від виконання обов`язків щодо стягнення боргу за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХIIІ «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.Р.Волошин