Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/458/20
Провадження № 2-о/553/32/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Чистик І.О.,

при секретарі - Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Управління міграційної служби України в Луганській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року , посилаючись на те, що він народився в м. Кремінь Луганської області. Оскільки після народження його мати потрапила до психіатричної лікарні, з дитинства він проживав зі своєю бабусею ОСОБА_2 у м. Кремінна, ходив до Кремінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 3 13.09.1994 року по 03.02.1998 року. Після повноліття проживав окремо в м. Кремінна. З 12.07.2017 року він відбуває покарання та в теперішній час знаходиться у Державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)». З урахуванням викладеного зазначає у поданій заяві, що з 01.07.1987 року він постійно проживав на території УРСР, а потім з 24.08.1991 року на території України, межі території України не залишав, громадянство інших держав не отримував. Строкову службу на території України не проходив та паспорт громадянина України не отримував. З метою підтвердження належності до громадянства України та подальшого отримання паспорта громадянина України просив суд встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11 березня2020 року відкрито провадження у справі.

Заявник та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, подали до суду заяву, в якій підтримали в повному обсязі подану заяву, просили суд її задовольнити та проводити судовий розгляд у їх відсутності.

Представники заінтересованих осіб, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду подали до суду заяви в яких просили відмовити в задоволенні заяви (а.с. 23-26, 31-33, 37-41).

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, проаналізувавши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кремінна Кремінського району Луганської області (а.с. 5).

Згідно листа виконавчого комітету Кремінської міської ради від 13.01.2020 року згідно реєстру територіальної громади та картотек, які були передані Кремінським районним відділом Управління державної міграційної служби України в Луганській області, інформація щодо реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 відсутні (а.с. 6).

В той же час згідно листа-відповіді директора НВК «Кремінський ЗЗСО І-ІІІ ст. № 3 заклад дошкільної освіти» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчався в Кремінській ЗОШ № 3 Кремінського району Луганської області з 13.09.1994 року по 03.02.1998 року у першому класі та був відрахований у зв`язку з переїздом (а.с. 7).

Також судом встановлено, що при зверненні до Подільського районного відділу УДМС України в Полтавській області ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та видачі паспорту, оскільки ним не в повному обсязі подані документи, необхідні для цього (а.с. 8).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215/2001, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Виходячи із змісту п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Указом Президента України

від 27 березня 2001 року № 215), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Так, згідно з долученими до справи письмовими доказами заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кремінна Кремінського району Луганської області (а.с. 5).

Згідно копії характеристики на ОСОБА_1 , наданої начальником ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», засуджений має дві судимості 01.03.2013 року та 17.03.2017 року. За змістом характеристик зазначено, що він є громадянином України, а також зазначена його адреса: АДРЕСА_1 .

Зміст вироку Кремінського районного суду Луганської області від 01.03.2013 року містить відомості про аналогічне місце проживання ОСОБА_1 , а також про те, що з 1994 року по 1998 роки він навчався у 1 класі (а.с. 71-75).

За змістом ухвали Апеляційного суду Луганської області від 12.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 має громадянство України за народженням (а.с. 76-80).

Аналогічні відомості щодо громадянства України у ОСОБА_1 містяться в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року (а.с. 81-87).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, беручи до уваги, що рішення суду про встановлення такого факту є підставою для встановлення належності заявника до громадянства України та документування паспортом.

Таким чином, на підставі досліджених доказів в сукупності, доведення факту народження ОСОБА_1 на території України, за відсутності доказів залишення ним території України, зокрема з моменту народження у 1987 році та до документально підтвердженого періоду навчання у 1 класі загальноосвітньої школи у період з 1994 до 1998 року, суд дійшов висновку про те, що заявлена вимога про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року є законною та обґрунтованою.

При цьому висловлені заінтересованими особами заперечення наведених на обґрунтування поданої заяви доказів не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263, 315, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Управління міграційної служби України в Луганській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиІ. О. Чистик