Ухвала

29 травня 2020 року

м. Київ

справа № 643/13211/16-ц

провадження № 61-4403ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_4 , територіальної громади в особі Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_4 , територіальної громади в особі Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 та зареєстровані в цьому житлі.

Восени 2009 року у ОСОБА_2 пропали документи на вказану квартиру, а згодом вони дізнались, що ця квартира без їх згоди та відома продана 13 травня 2009 року ОСОБА_5 , який через комісіонера ОСОБА_4 24 лютого 2010 року продав житло ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

За їх письмовою заявою до правоохоронних органів щодо шахрайських дій невідомих осіб, які заволоділи належним їм нерухомим майном 03 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та було відкрито кримінальне провадження за № 0000011. На даний час досудове розслідування триває.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 24 лютого 2010 року між ОСОБА_5 (комісіонер ОСОБА_4.) та ОСОБА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2019 року позов в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_4 , який одночасно є комісіонером за договором комісії, що укладений з ОСОБА_5 , та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В. А. 26 серпня 2009 року за реєстровим №3253, та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. 24 лютого 2010 року за реєстровим 999.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року заявник надіслав засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в позові, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що не суд апеляційної інстанції проігнорував факт існування преюдиційних судових рішень стосовно спірних правовідносин всупереч положенням статті 82 ЦПК України та правовим висновкам Верховного Суду викладених у постановах: від 15 березня 2018 року по справі №761/25113/16-ц, від 21 березня 2018 року по справі 591/3348/17, від 16 січня 2019 року по справі №369/1495/16-ц, від 01 серпня 2018 року по справі №751/11942/15-ц.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті та дослідженні доказів не навів мотивів з яких відкинув результати почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках наглядового провадження №1268/09 прокуратури за зверненням ОСОБА_2 та прийняв висновок експерта складений зі спливом майже 10 років з моменту укладення оспорюваного договору, порушивши вимоги частини 3 статті 367 ЦПК України і не врахувавши правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 27 листопада 2019 року по справі №444/852/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вирішуючи справу суд апеляційної інстанції застосував статті 203, 215, 216 ЦК України без врахування висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 07 листопада 2012 року №6-107цс12 та висновків Верховного Суду викладених у постановах: від 28 листопада 2018 року по справі №504/2864/13-ц, від 30 жовтня 2019 року по справі №756/1804/16-ц, від 06 листопада 2019 року по справі №489/7829/15-ц, від 11 грудня 2019 року по справі №201/13098/16-ц, від 18 грудня 2019 року по справі №350/1839/17, а також у Постановах Великої Палати: від 15 травня 2019 року по справі №522/7636/14-ц; від 28 листопада 2018 року по справі №504/2864/13-ц, від 21 листопада 2018 року по справі №674/31/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга містить посилання як на підставу оскарження судового рішення на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 608, 1027 ЦК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник зазначив щодо застосування судом апеляційної інстанції статті 261 ЦК України без врахування правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26 листопада 2019 року у справі №914/3224/16 (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того судом покладено в обґрунтування задоволення позовних вимог висновок експерта, який є недопустимим доказом (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України), оскільки складений з порушенням частини 5 статті 106 ЦПК України, чим порушено вимоги статті 78 ЦПК України та всупереч правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №522/1029/18 (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року на підставі пунктів першого, третього та четвертого частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться наступні доводи: судом апеляційної інстанції застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду і таке застосування, на думку особи, що подала касаційну скаргу, призвели до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом; відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_4 , територіальної громади в особі Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Витребувати з Московського районного суду м. Харкова цивільну справу № 643/13211/16-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко