_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/684/20
УХВАЛА

05.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

розглянув заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову по справі 947/148/31/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Одеської обласної філії коммунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича про скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Встановив,

Позивач звернувся 03.06.2020 року до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Одеської обласної філії коммунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича про скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та просить суд ухвалити рішення яким:

-Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) із індексним номером 35832065 від 23.06.2017 10:58:44, прийняте ОСОБА_3 державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», яким житловий будинок загальною площею 249 кв. м., житловою площею 102,6 кв. м., реєстраційний номер як об`єкту нерухомого майна 101, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної власності за громадянкою ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із розміром частки 1/1, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесений запис про право власності за номером 21071630, дата і час державної реєстрації 20.06.2017 16:49:04;

- Визнати за громадянином ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право приватної власності, із розміром частки 1/1, на збудований, але не прийнятий в експлуатацію об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 249 кв. м., житловою площею 102,6 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визначений у технічному паспорті від 20.06.2017, складеному ПП «ВТФ «АПЕКС-КО».

До позовної заяви позивач надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову і просить суд винести ухвалу, якою заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку загальною площею 249 кв.м., житловою площею 102,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101, до розгляду спору судом та набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що відповідачка має намір відчужити належне їй майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним:

У 2012 році він, ОСОБА_1 , збудував житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку він проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , тещою ОСОБА_4 та зі своїм неповнолітнім сином.

Після завершення будівництва , позивач, через брак вільного часу, не оформив вчасно і не зареєстрував право власності на зазначений будинок на своє ім`я. У 2017 році для вирішення усіх питань щодо оформлення права власності та державної реєстрації на його ім`я, надав довіреність своїй дружині ОСОБА_2 . У 2018 році сімейні стосунки між подружжям погіршилися та рішенням Київського райсуду м. Одеси від 22.11.2018 року шлюб між подружжям був розірваний. Після чого, колишня дружина надала позивачу витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 90390785 від 23.06.2017 р., згідно якого власником його будинку є ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. У Витязі також зазначено, що підставою внесення даних записів до реєстру було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень із індексним номером 35832065 від 23.06.2017 року, прийняте ОСОБА_3 відповідачем по справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Спадкоємицею померлої є її донька ОСОБА_2 , відповідач по даній справі та колишня дружина позивача. Із часу відкриття спадщини відповідачка ОСОБА_2 постійно проживає у спірному будинку, має реєстрацію за даною адресою, про що підтверджується штампом у її паспорті громадянина Украйні про реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що означає прийняття нею у спадщину спірного будинку з метою подальшого набуття на нього права приватної власності.

Позивач вважає, що рішення, яким зареєстровано право власності на збудований ним будинок АДРЕСА_1 на іншу особу ОСОБА_4 , порушує його права та інтереси, є протиправним та підлягає скасуванню.

Станом на даний час спірний будинок вже виставлений відповідачем ОСОБА_2 на продаж, що підтверджується чисельними об`явами, розміщеними у мережі Інтернет. Тому позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дослідивши надані до позову документи і наведені доводи в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст.150 ЦПК України. Так, згідно п. п.2,4,10 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 є необхідним і заборона суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо спірного житлового будинку є співмірним із заявленими вимогами і не обмежує і не порушує права відповідача.

В якості зустрічного забезпечення позивачем запропоновано внести на депозитний рахунок суду грошову суму визначену судом, якщо необхідність такого зустрічного забезпечення буде дійсно визначена судом. Разом з тим, враховуючи відсутність імперативного застосування зустрічного забезпечення згідно вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за можливе не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення, тому як правові підстави для вжиття зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись ст.150-153 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку загальною площею 249 кв.м., житловою площею 102,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101 до вирішення спору судом.

Ухвалу для виконання надати Управлінню Державної реєстрації Департаменту ОМР, органам виконавчої служби, сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Калашнікова О. І.