Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 509/739/16-ц

провадження № 61-3408св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2013 року у справі № 509/349/13-ц за його позовом до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, яким виділено йому у приватну власність 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки та яке набрало чинності після рішення Апеляційного суду Одеської області

від 30 жовтня 2013 року.

Також вказував на те, що відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року у справі № 509/349/13-ц, він є власником

1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку (будівельних матеріалів), що розташований на вищевказаній земельній ділянці.

15 жовтня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про звернення стягнення, яким позовні вимоги

ОСОБА_5 було задоволено, а саме: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_5 за кредитним договором

№ 0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 1 902 881 грн 01 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 909109 від 20 березня 2006 року, виданого згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 16 грудня 2002 року, шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на вищевказану земельну ділянку, якою забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 від 24 грудня

2007 року; визнано за ОСОБА_5 право власності на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказане рішення 08 лютого 2016 року Апеляційним судом Одеської області скасоване та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. 04 лютого 2016 року були укладені договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С. Л., якими ОСОБА_5 передала право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 третім особам, а саме: 1/2 частину указаної земельної ділянки ОСОБА_4 та

1/2 частину цієї ж земельної ділянки ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір купівлі- продажу 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С. Л. від 04 лютого

2016 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С. Л. від 04 лютого 2016 року; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 та повернення у власність ОСОБА_7 1/2 частини земельної ділянки; виселити ОСОБА_3 з земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності

№ 13125302 від 04 лютого 2016 року, вчинений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яким право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, зареєстровано за ОСОБА_3 ; виселити ОСОБА_4 з земельної ділянки, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності № 13125427

від 04 лютого 2016 року, вчинений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яким право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, зареєстровано за ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року у складі судді Кочко В. К. у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5 набула права власності на спірну земельну ділянку шляхом набрання законної сили рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року, отже ОСОБА_5 є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку. В подальшому ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є також добросовісними набувачами.

ОСОБА_1 не є, та ніколи не був власником спірної земельної ділянки, оскільки відповідно до статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року спільну уточнену заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про визнання мирової угоди задоволено. Укладену між ОСОБА_1 , з одного боку, ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 з другого боку, мирову угоду затверджено.

За умовами визнаної мирової угоди ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прийшли до згоди про врегулювання спору шляхом укладення цієї мирової угоди, відповідно до умов якої сторони домовились про наступне:

1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

1.1. До ОСОБА_1 переходить 1/4 частини земельної ділянки з

1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

2. Ця мирова угода є підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

3. ОСОБА_1 не претендує на 1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , розміром 0,5 га, загальною площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, з моменту державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на

1/4 частини земельної ділянки, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

4. Всі витрати, пов`язані з виконанням цієї мирової угоди несуть

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у рівних частинах.

5. Ця мирова угода є актом доброї волі сторін, укладаючи яку сторони розуміли її зміст і діяли добровільно з метою врегулювання спірних відносин.

6. Сторони у цій справі інших претензій один до одного не мають.

7. У разі порушення будь-яких умов мирової угоди однією із сторін, протилежна сторона звільняється від виконання своїх обов`язків у цій угоді.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 липня

2018 року визнано нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності закрито.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2016 року, а саме: арешт на

1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та арешт на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у судовому засіданні 21 листопада 2018 року, до початку розгляду справи по суті сторони звернулись до суду з заявою від 19 листопада 2018 року, уточнивши яку, просили визнати мирову угоду, укладену та підписану ними з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Встановлено, що мирова угода відповідає чинному законодавству, не ущемляє права сторін, відповідає встановленим у справі фактичним обставинам. Умови мирової угоди відповідають дійсній волі сторін, угода складена сторонами з метою врегулювання спору, ґрунтується на взаємних поступках та стосується лише прав і обов`язків сторін та предмета спору.

При визнанні мирової угоди судом враховано, що сторонами обрано спосіб вирішення їх спору, що ґрунтується на взаємних поступках сторін, сторонами вжито всіх необхідних заходів для вирішення спору, що існував між сторонами. У судовому засіданні сторони та їх представники підтримали заяву про визнання мирової угоди, за вказаних у ній підстав. Укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, не є невиконуваною, вчинена в інтересах сторін у справі.

В зв`язку з тим, що сторони у справі досягли мирової угоди, заходи забезпечення позову у вигляді арешту, накладеного на майно, розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462, застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області

від 04 квітня 2016 року, на підставі частини першої статті 158 ЦПК України, підлягають скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду по суті.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи:

ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що вона погодилась на підписання такої мирової угоди і взяла на себе зобов`язання про оплату всіх витрат, пов`язаних із її виконанням, у рівних частинах з ОСОБА_1 тільки після домовленості з останнім про те, що він подасть заяву про закінчення виконавчого провадження до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса, який постановою від 05 червня 2018 року відкрив виконавче провадження за виконавчим листом № 520/7492/16-ц, виданим 21 лютого 2018 року Київським районним судом м. Одеси, про примусове стягнення з неї грошової компенсації на користь ОСОБА_1 . На виконання умов вказаної мирової угоди вона передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10 000 грн, про що остання надала їй відповідну розписку.

У зв`язку із запланованим від`їздом з України, вона домовилася зі своїми представниками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про те, що вказану мирову угоду буде визнано та затверджено у судовому засіданні тільки за її особистої участі та після виконанням ОСОБА_1 досягнутої між ними домовленості. У порушення цих домовленостей, представник ОСОБА_10 прийняв участь у судовому засіданні 21 листопада 2018 року та за його участі апеляційним судом було затверджено мирову угоду, чим було порушено її права, як учасника судового процесу. Про дату розгляду справи апеляційним судом її повідомлено не було, що підтверджується матеріалами справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_2 , на касаційну скаргу

ОСОБА_7 , у якому він просить вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_3 на касаційну скаргу ОСОБА_7 , у якому вона просила ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 грудня 2007 року між ОСОБА_7 та акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») було укладено кредитний договір

№ 0 предметом якого стали грошові кошти у розмірі

100 000 доларів США. Поручителем у вищевказаному договорі виступив ОСОБА_1

24 грудня 2007 року ОСОБА_7 уклала іпотечний договір з

АТ «Укрсиббанк» відповідно до умов якого земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею

0,10 га, цільове призначення для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, виступила предметом іпотеки на забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору від 24 грудня 2007 року.

20 червня 2012 року від АТ «Укрсиббанк» на адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_1 був надісланий лист № 12-21/15225 в якому зазначалось, що АТ «Укрсиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором

№ 0 від 24 грудня 2007 року товариству з обмеженою відповідальністю «КейКолект» (далі - ТОВ «КейКолект») на підставі договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року.

30 червня 2015 року вимоги за вищевказаним кредитним договором

ТОВ «КейКолект» відступлені товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»

(далі - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»).

30 червня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір відступлення права вимоги № В-14/15, згідно з яким права вимоги за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року відступлені ОСОБА_5

01 липня 2015 року ОСОБА_5 було направлено письмову вимогу ОСОБА_7 про повернення боргу, проте вона залишилась без задоволення, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

15 жовтня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

04 лютого 2016 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і садиб, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С. Л. від 04 лютого 2016 року.

08 лютого 2016 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року було скасовано Апеляційним судом Одеської області та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

У судовому засіданні 21 листопада 2018 року, до початку розгляду справи по суті, сторони звернулись до суду з заявою від 19 листопада 2018 року, уточнивши яку, просили визнати мирову угоду, укладену та підписану ними з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

За умовами мирової угоди ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прийшли до згоди про врегулювання спору шляхом укладення цієї мирової угоди, відповідно до умов якої сторони домовились про наступне:

1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

1.1. До ОСОБА_1 переходить 1/4 частина земельної ділянки

з 1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

2. Ця мирова угода є підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462.

3. ОСОБА_1 не претендує на 1/2 частину земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , розміром 0,5 га, загальною площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з моменту державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на

1/4 частину земельної ділянки, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

4. Всі витрати, пов`язані з виконанням цієї мирової угоди несуть

ОСОБА_1 і ОСОБА_7 в рівних частинах.

5. Ця мирова угода є актом доброї волі сторін, укладаючи яку сторони розуміють її зміст і діють добровільно з метою врегулювання спірних відносин.

6. Сторони у цій справі інших претензій один до одного не мають.

7. У разі порушення будь-яких умов мирової угоди однією із сторін, протилежна сторона звільняється від виконання своїх обов`язків по цій угоді.

8. Мирова угода укладена у шести примірниках, по одному для кожної сторони та для суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно із частиною п`ятою статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до частини першої статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно із частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Визнаючи мирову угоду, суд апеляційної інстанції на зазначені норми процесуального права уваги не звернув, не врахував, що сторонами у цій справі є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі). Мирова угода має стосуватися прав та обов`язків сторін, а ОСОБА_7 є третьою особою у справі, проте за умовами вказаної затвердженої судом мирової угоди вона повинна нести всі витрати, пов`язані з її виконанням, що суперечить наведеним вище нормам процесуального права. При цьому суд апеляційної інстанції не перевірив, чи не порушує вказана мирова угода права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і направити справу для розгляду до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович