Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5937/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 61 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С.

у цивільній справі № 296/5937/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Житомиргаз», Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» з нарахування плати за газ за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) за період з моменту виникнення заборгованості по 16.08.2018 р. включно; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та ТОВ «Житомиргаз збут» провести перерахунок плати за газ за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) шляхом виключення заборгованості за період з моменту виникнення заборгованості по 16.08.2018 р. включно. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 17.08.2018 р. вона є власником квартири АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі з 1998 року ніхто не проживає та послугами АТ «Житомиргаз» не користується. Однак, відповідач на адресу позивача направляє повідомлення з посиланням на необґрунтовану суму боргу за послуги, що позивачем не отримуються, та за період, у який остання не була власником квартири. На прохання ОСОБА_1 списати з особового рахунку заборгованість попереднього власника квартири, від відповідача отримала відмову. Крім того зазначала, що отримує мінімальну пенсію та є особою, яка має інвалідність І групи, регулярно потребує медикаментозного лікування, а наявність необґрунтованої заборгованості за комунальні послуги позбавляє її права на отримання субсидії. Вказувала, що будь-яких договорів про надання послуг з опалення з відповідачем не укладала, а тому відсутні підстави для обліку заборгованості за квартирою. Більше того, заборгованість по квартирі сформувалась до 1997 року, а тому, відповідачем пропущений строк позовної давності. За таких обставин, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 29 січня 2020 року позов залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що про смерть чоловіка, власника квартири, вона повідомила відповідачів своєю заявою від 05.06.2018 року. Тобто у відповідачів був строк для пред`явлення вимоги кредитора до 06 грудня 2018 року включно. У вказаний період відповідачі жодної вимоги позивачу не пред`явили, а тому заборгованість попереднього власника квартири ОСОБА_2 не може трансформуватися у заборгованість ОСОБА_1 . Тобто, відповідачі зобов`язані були здійснити перерахунок заборгованості з газопостачання з моменту виникнення такої заборгованості і до 08 квітня 2017 року (до дати смерті спадкодавця). Тому зі збігом цього строку, на думку апелянта, жодних дій щодо реалізації свого права, а саме стягнення комунальної заборгованості з позивача, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), відповідачі вчиняти не можуть. Крім того зазначає, що нею у позовній заяві не ставилося питання списання заборгованості з газопостачання, а ставилось питання про здійснення перерахунку заборгованості по відповідному особовому рахунку квартири позивача, оскільки вказана бездіяльність відповідачів не дає апелянту можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. від 17.08.2018 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134779911 від 17.08.2018 р. (а.с.11,12,зворот).

З 19.02.1972 р. ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що стверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.7).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 (а.с.8).

06.06.2018 р. позивач звернулась до відповідача із заявою, у якій просила списати заборгованість за послуги, які обраховуються підприємством по квартирі АДРЕСА_2 , здійснити комісійний виїзд для актування факту ненадання комунальних послуг за вказаною адресою та встановити лічильник газу. До заяви долучила копію свідоцтва про смерть чоловіка серія НОМЕР_4 (а.с.13).

ПАТ «Житомиргаз» у відповіді від 22.06.2018 р. повідомило позивача, що для розгляду її заяви по суті необхідно надати правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.14).

За адресою АДРЕСА_1 порушень (зміни) газових приладів не виявлено, що підтверджується актом перевірки газових приладів № НОМЕР_5 (а.с.15).

Сусіди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у заяві від 04.09.2018 р., що посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу СєтакаВ.Я., повідомили, що в квартирі АДРЕСА_2 , з 1998 року з родини ОСОБА_7 ніхто не проживає та послугами ПАТ «Житомиргаз» не користуються (а.с.16).

Станом на 01.04.2018 р. за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за спожитий природний газ рахується в сумі 5 047, 03 грн., що підтверджується копією рахунку № від 18.05.2018 р.(а.с.17). Жодного платежу на погашення заборгованості позивачка не здійснила.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини випливають з приводу надання послуг газопостачання та виникли між споживачем і надавачем цих послуг. При цьому позивач не оформила своє право як споживач послуг після смерті попереднього власника житлового приміщення, до якого подавався природній газ. Тому відсутні підстави вважати про порушення її прав.

Проте, в повній мірі з такими висновками суду погодитись неможливо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що АТ «Житомиргаз» відповідно до отриманої ліцензії з 01.07.2015 р. надає послуги виключно по розподілу природного газу та виступає як Оператор ГРМ.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 було відкрито на ОСОБА_2 , який здійснив приєднання до умов публічного типового договору на розподіл природного газу шляхом продовження фактичного його споживання.

Прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , позивач звернулась до АТ «Житомиргаз» із заявою щодо списання заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, спірні правовідносини виникли з підстав спадкування і саме за захистом порушеного права спадкоємця боржника за послуги газопостачання позивач звернулася до суду з цим позовом.

Матеріали справи свідчать про те, що за адресою: будинок АДРЕСА_3 облік об`ємів спожитого природного газу ведеться відповідно до показників будинкового вузла обліку, у спірній квартирі індивідуальний лічильник не встановлено, а тому розподіл об`ємів спожитого природного газу відбувається згідно Порядку № 620.

За відсутності зареєстрованих у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні осіб та відомостей щодо офіційного припинення газопостачання на квартиру (будинок) облік спожитого газу здійснюється з розрахунку на одну особу (частина 4 пункту 5 Порядку №620).

Газопостачання до квартири АДРЕСА_2 не припинялось, у зв`язку з чим облік спожитого газу здійснюється з розрахунку на одну особу.

Оскільки позивачка не вчинила будь-яких дій, які б свідчили про приєднання до умов публічного типового договору на розподіл природного газу, то відсутні підстави вважати про існування між сторонами договірних правовідносин.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України. Зобов`язання за договором про надання послуг газопостачання, на думку апеляційного суду, входять до складу спадщини, оскільки нерозривно пов`язані зі спадщиною на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником в порядку спадкування квартири, куди надаються послуги, а за нормами ч.3 ст.13 Конституції України, ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Також відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, але й повинен виконувати певні обов`язки, зокрема, утримувати майно, та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна.

Вказана норма встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

Разом з тим, за змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

На виконання цих положень закону позивач у червні 2018 року повідомила відповідачів про смерть ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно з частинами 2,4 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

При цьому Верховний Суд роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Проте, в даному випадку надавачі послуг газопостачання не відреагували на повідомлення спадкоємця про смерть попереднього споживача та не заявили про існування заборгованості.

За таких обставин вони позбавлені законних підстав стягувати заборгованість за надані послуги до дня смерті ОСОБА_2 . А тому зазначення у особовому рахунку об`єкта надання послуг заборгованості за період до 8 квітня 2017 року є неправомірним.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Тобто, в даному випадку обов`язок позивачки утримувати успадковане нею нерухоме майно виник з дня відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК на відповідачів в рівних частках слід покласти обов`язок по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги, оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" з нарахування заборгованості за спожитий природній газ за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) за період до 8 квітня 2017 року.

Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" зробити перерахунок заборгованості за спожитий природній газ за вказаною адресою за виключенням періоду до 8 квітня 2017 року.

Стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на користь держави по 960,5 грн. з кожного судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 05.06.2020 року.