Справа № 657/1228/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Каланчацький районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Ковальчук О.В.,

за участю секретаря Шахової О.В.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої на підставі доручення діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Каланчацька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та виключення частки із складу спадкового майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 , в інтересах якого на підставі доручення діє ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі доручення діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Каланчацька державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення належного спадкодавцю майна на користь спадкоємця,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 28 листопада 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме: право власності на частку земельної ділянки, яка розміщена в АДРЕСА_1 , гаражу, який знаходиться в АДРЕСА_2 та земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . Виключити належну ОСОБА_4 частку земельної ділянки, яка розміщена в АДРЕСА_1 , гаражу, який знаходиться в АДРЕСА_2 та земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , із складу спадкового майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що позивач ОСОБА_4 починаючи з 28 листопада 2005 року почала спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу його смерті, були пов`язані спільним побутом , мали сімейний бюджет. Крім того, позивач здійснила поховання ОСОБА_6 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану та довідки Каланчацької селищної ради.

Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, загальною площею 0,25 га., із цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговання житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розміщена в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 9 708 грн. 00 коп., що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 липня 2008 року, серії ЯЕ № 942679, реєстраційний номер 69; гаражу загальною площею 37,1 кв. м, який знаходиться в АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 51 520 грн., який належав спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серії САЕ № 357298 від 07 лютого 2014 року; та земельної ділянки, загальною площею 0,0057 га., із цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, ринковою вартістю 9 252 грн. 00 коп., яка знаходиться в АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії 887577 від 23 лютого 2013 року.

Вказане спадкове майно було придбано в період сумісного проживання зі спадкодавцем та за спільні кошти, тому Ѕ частина вказаного майна належить їй на праві спільної сумісної власності, як особі, яка перебували у фактичних шлюбних відносинах з покійним більше п`яти років, без реєстрації шлюбу. За викладених обставин, Ѕ частина вказаного майна підлягає виключенню зі спадкової маси майна.

Встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для реалізації свої спадкових прав та прав дружини на Ѕ частину спадкового майна. Так, листом від 21 квітня 2018 року державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори за вих. № 01-16/214 позивачу сповіщено про відсутність підстав для закликання її до спадкоємства, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин та доказів належності її до черг спадкоємців за законом.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 і спадкоємцем першої черги та претендує на все спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця.

За викладених обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх майнових та спадкових прав.

Представник позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволені в зв`язку з безпідставністю.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, яка розміщена в АДРЕСА_1 право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 липня 2008 року, серії ЯЕ № 942679, реєстраційний номер 69, виданого на ім`я ОСОБА_6 , гараж, загальною площею 37,1 кв.м., який на праві власності належав покійному ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про право власності, серії САЕ № 357298 , видане 07 лютого 2014 року на ім`я ОСОБА_6 та земельну ділянку загальною площею 0,057 га, із цільовим призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка знаходиться в АДРЕСА_2 та яка на праві власності належала покійному ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про право власності серії 887577 видане 23 лютого 2013 року на ім`я ОСОБА_6 як за спадкоємцем по закону. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 все майно, яке знаходилося в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить останньому як спадкоємцю по закону на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 все майно, яке знаходиться та знаходилося в приміщенні призначеному для приватної клініки, розташованої за адресою АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_5 , як спадкоємцю по закону на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свої вимоги представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 вказує, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_6 ніколи не були подружжя та не становили сім`ю в розумінні ст. 3 СК України. У них були окремі бюджети і як наслідок власні грошові кошти на придбання і набуття права власності на майно. ОСОБА_4 ніяким чином участі у придбанні майна внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї не приймала, в повному розумінні спільною працею не займалася, ніякі спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вона та ОСОБА_6 одержали спільні або особисті доходи, об`єднанні в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету не вчиняла -тому визнати її та ОСОБА_6 в повному розумінні подружжям не можливо. Крім того, ОСОБА_5 , являючись сином спадкодавця ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги та має права на спадкове майно. ОСОБА_7 в сою чергу, за жодних умов не може бути закликана до спадкування, оскільки в будь-якому випадку, не відноситься до тієї ж черговості спадкоємців.

Поряд з цим, сам факт спільного проживання сторін не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі стороною. Частка в такому майні, визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін. Якщо в придбанні майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні вкладені, крім спільних коштів, кошти , що належали одній із сторін, у тому числі за рахунок майна відповідного до розміру, є її власністю.

Крім того, у сторін була усна домовленість, відповідно до якої ОСОБА_4 лишалася у власність приватна лікарня та майно, яке знаходилось в ній і вона не чинить будь-яких перешкод в оформлені спадкових прав ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_4 , в нічний час, вивезла повністю все майно, яке знаходилося в квартирі в якій проживав спадкодавець ОСОБА_6 і утримує його у себе. На прохання надати списки вивезеного майна відмовилася.

Поряд з цим, за життя спадкодавець ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_8 договір довічного утримання останнього і на базі його будинку, розташованого в АДРЕСА_4 , з дозволу господаря створив приватну клініку. Для її обладнання ОСОБА_6 взяв в борг у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, також відповідач ОСОБА_5 подарував батьку 300 доларів США на придбання електрокардіографу. Інші речі для клініки дарували знайому, тому все майно в клініці було особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_6 .

Натомість, ОСОБА_4 , відразу ж після смерті ОСОБА_6 переоформила на себе договір довічного утримання та привласнила собі все майно, яке знаходиться в клініці. На прохання надати списки майна ОСОБА_4 не відреагувала і списки не надала.

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою судді Скригун В.В. від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Скригун В.В. від 27 вересня 2018 року прийнято до провадження суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, об"єднано вказану зустрічну позовну заяву з первісним позовом та призначено проведення процедури врегулювання спору за участю судді і зупинено провадження у справі до припинення процедури врегулювання спору. Ухвалою судді Скригун В.В. від 29 жовтня 2018 року припинено процедуру врегулювання спору, поновлено провадження у справі та передано справу для повторного автоматизованого розподілу. Ухвалою судді Ковальчук О.В. від 01 листопада 2018 року справу прийнято до її провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи до судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого 01 березня 2018 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 51., та після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 , є сином спадкодавця, що підтверджується копіє свідоцтва про його народження, серії НОМЕР_6 виданого 06 лютого 1990 року Цюрупинським районним РАцС, та в силу положень ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги.

Позивач ОСОБА_4 посилається на те, що починаючи з 28 листопада 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, як дружина, без реєстрації шлюбу, тому на праві спільної сумісної власності має право на Ѕ частину належного спадкодавцю ОСОБА_6 майна.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Частиною першою статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі статті 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 пояснили, що позивач ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_6 працювали разом та проживали разом близько 17 років по день смерті останнього. За час сумісного проживання ними за спільні кошти було придбано ряд майна, разом будували гараж та здійснювалися ремонт квартири, разом планували відчинити медичний центр.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , та ОСОБА_27 , пояснили позивач ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_6 , дійсно працювали разом, та навіть проживали в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, сім`ю в розумінні ст. 3 СК України вони ніколи не становили, вони не вели спільного господарства та не були пов`язанні спільним побутом, мали роздільні бюджети, навіть свята та інші дні народження світкували порізнь. Все майно належне ОСОБА_6 придбано ним особисто та за власні кошти.

Суд оцінює критично покази всіх свідків, оскільки вони є суперечливими та не підставі них не можливо встановити заявлені в позові правовідносини.

Крім того, лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрацією шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між нею та померлим ОСОБА_6 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного житлового будинку за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні.

Також, проживання в одній квартирі сторін без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Довідка про здійснення позивачем ОСОБА_4 поховання спадкодавця ОСОБА_6 не підтверджує факту їх спільного проживання, як подружжя.

Позивач в супереч ст.ст. 12, 13, 81, 83 ЦПК України не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування заявлених нею вимог, внаслідок чого підстави для задоволення її позову відсутні.

Вимоги представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , також задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 , являючись сином спадкодавця ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги, та у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відмови нотаріуса в оформлені свідоцтва про право на спадщину суду не надав, суд приходить до висновку про відсутність перешкод в оформленні його спадкових прав в нотаріальному поряду та, в свою чергу, відсутність порушення, невизнання або оспорювання його спадкових прав, які б підлягали б захисту в судому порядку.

Вимоги щодо витребування з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 всього майна, яке знаходилося в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_3 та, яке знаходиться та знаходилося в приміщенні призначеному для приватної клініки, розташованої за адресою АДРЕСА_4 , задоволенні не підлягають, оскільки представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним, в супереч ст.ст. 12, 13, 81, 83 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів наявності, переліку та вартості заявленого в позові майна, тому суд позбавлений можливості встановлення та витребування зазначеного майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволені первісного та зустрічного позовів слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264,265, 268 ЦПК України, суд -

У хвалив:

В задоволені позову ОСОБА_4 , в інтересах якої на підставі доручення діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Каланчацька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та виключення частки із складу спадкового майна, відмовити в повному обсязі.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 , в інтересах якого на підставі доручення діє ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі доручення діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Каланчацька державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення належного спадкодавцю майна на користь спадкоємця відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_7 , проживає АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_3 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Каланчацька Державна нотаріальна контора, , юридична адреса: смт. Каланчак вул. Херсонська, 9.

Суддя: Ковальчук О.