Справа № 214/3456/17
2-п/214/33/20
У Х В А Л А

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

05 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретареві Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 травня 2018 року ухваленого по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.05.2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви вказала, що про існування заочного рішення дізналась коли її банківський рахунок, на який вона отримувала заробітну плату, було арештовано. Надалі вона перевірила себе у реєстрі боржників, де знайшла наявне виконавче провадження. Саме рішення вона не отримувала. Зазначила, що вона не з`явилась у судове засідання, оскільки ніяких повісток з суду не отримувала, також не отримувала копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. Через неповідомлення її про розгляд справи належним чином, вона була позбавлена можливості подавати клопотання та заяви, надавати докази, а також користуватись іншими наданими їй законом правами. Крім того, заявник зазначає, що наданий до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить її підпису, що може свідчити про не ознайомлення її з даними правилами та умовами та, як наслідок, не ознайомлення її з істотними умовами договору. Банком також, на підтвердження факту користування кредитними коштами, до позову не надано доказів кредиту або банківської картки з встановленим кредитним лімітом. Крім того, заявник не згодна і з самим фактом заборгованості, оскільки пам`ятає, що кредит нею брався у 2011 році та того ж року його було погашено. У зв`язку із викладеним заявник вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, а справу належить призначити до розгляду.

Заявник до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви про перегляд заочного рішення підтримала.

Представник АТ КБ «Приватбанк» також до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв не надав, проте надав до суду відзив, у якому зазначив про незгоду із заявою про перегляд заочного рішення, вважав, що у її задоволенні належить відмовити виходячи з наступного. Так, представник банку зазначив, що відповідач була повідомлена належним чином, від неї не надходило жодних клопотань, заперечень чи інших документів щодо розгляду справи. Крім того вважає, що не є підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які вже були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні рішення. Щодо правомірності укладання договору реструктуризації, зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 27.04.2015 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг по наступним кредитним договорам: б/н від 14.08.2013 року, б/н від 02.11.2007 року, б/н від 16.06.2011 року. Тобто, 27.04.2015 року, відповідач маючи невиконані кредитні зобов`язання, за власним бажанням звернулась до банку з метою створення сприятливих умов для їх виконання. Відповідно до Генеральної угоди на момент її підписання заборгованість за кредитним договором 1 склала 321 грн. 34 коп., за договором 2 14132 грн. 66 коп. та за договором 3 11443 грн. 86 коп. Підписаною Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, її розмір, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі загальної суми заборгованості. Тобто сторони узгодили всі істотні умови договору. З часу підписання Генеральної угоди ОСОБА_1 не зверталась до банку із запитами, претензіями щодо відсутності одного з кредитних договорів, невідповідності суми боргу, списання коштів тощо. Підписанням Генеральної угоди, відповідач визнала наявну заборгованість та відповідно до умов Генеральної угоди сторони погодили новий строк на її погашення. При цьому, представник позивача зазначає, що грошові кошти при укладенні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості повторно банком не надаються, оскільки здійснюється реструктуризація вже існуючої заборгованості та фактично відповідач зобов`язалась її погасити. Також, згідно наданої виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала зобов`язання за кредитом, що свідчить про її обізнаність про умови кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. Між тим, ОСОБА_1 не спростовано наданого банком розрахунку, жодного іншого розрахунку на підтвердження власних тверджень, останньою до суду також не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із аналізу зазначеної правової норми випливає, що необхідними невід`ємними умовами для скасування заочного рішення є:

- встановлення судом тієї обставини, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;

- докази, на які відповідач посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачеві ухвала про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї (згодом також уточнена позовна заява), а також повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою реєстрації місця проживання останньої, проте такі повертались до суду із відміткою пошти «по закінченню терміну зберігання». Відтак, хоча у суду не було безперечних доказів про повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним чином, однак суд уважає, що судом було вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, окрім тверджень, викладених у заяві про перегляд заочного рішення, заявником не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи у разі її нового розгляду.

Разом з тим, суд зауважує на помилкове твердження заявника щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором б/н від 26.09.2011 року, оскільки заочним рішенням від 16.05.2018 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 27.04.2015 року.

Враховуючи викладене, заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.287 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.