22-ц/804/1835/20
264/2520/18

УХВАЛА

Єдиний унікальний номер 264/2520/18

Номер провадження 22-ц/804/1835/20

03 червня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Лопатіної М.Ю.

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про призначення повторної судово-медичної гінекологічної експертизи у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Кузнецова Д.В., повний текст якого складено 17 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Кальміуський районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що у січні 2013 року вона познайомилася з ОСОБА_1 і з червня 2015 року вони почали підтримувати близькі стосунки. У подальшому, з вересня 2015 року вони почали проживати разом у її квартирі АДРЕСА_1 . Зазначала, що у червні 2017 року вона дізналася про вагітність та повідомила про це відповідача, який відреагував на цю новину негативно. Після цього ще деякий час вони підтримували спілкування та близькі стосунки, але з грудня 2017 року припинили спілкування. Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_4 , біологічним батьком якого є ОСОБА_1 , проте останній батьком дитини себе не визнає. Вважала, що небажання відповідача мати дітей не позбавляє його прав та обов`язків перед сином, а дитина має право мати батька та відповідний запис в актовому записі про народження. Стверджувала, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Ураховуючи наведене, просила суд: визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести відповідні зміни до актового запису про його народження, зазначивши батьком дитини відповідача; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено. Визнано ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено внести відповідні зміни до актового запису № 48 від 23 січня 2018 року, зробленого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх, починаючи з 11 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку та стягувати їх, починаючи з 11 травня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення відповідач був відсутній в судовому засіданні через хворобу, суд безпідставно відхилив клопотання про призначення судової гінекологічної експертизи та не дав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 на час зачаття дитини був відсутній в Україні з 13 квітня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 квітня 2017 року. Крім того судом не враховано, що факт проживання сторін однією родиною позивачем не доведений та не має значення при визначенні батьківства, а стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_1 не дозволяє мати дитину та утримувати її. Також місцевий суд не дав належної оцінки поясненням свідків та всім доказам у справі у їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Рябоконь С.В. заявив клопотання про призначення по справі повторної судово-медичної гінекологічної експертизи.

Дане клопотання мотивоване тим, що висновок експерта № 46 від 20 березня 2019 року, складений КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» не відповідає вимогам закону, оскільки в порушення вимог ч. 1 ст. 111 ЦПК України, члени комісії не є експертами одного напрямку знань. Крім того, для проведення досліджень був залучений фахівець в галузі акушерства та гінекології В.І. Чуйко без погодження з особою, що призначила експертизу, що не відповідає вимогами п.2.10 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17 січня 1995 року, затвердженої наказом МОЗ України. Крім того, в експертному висновку, в порушення вимог п.п.3.1.і 3.2. даної Інструкції відсутні повні ім`я та по-батькові голови та членів комісії, що позбавило можливості перевірити наявність реєстрації цих осіб у Реєстрі атестованих судових експертів. Крім того, в експертному висновку багато неточностей та помилок в імені позивача, даті народження дитини.

Також, представник позивача зазначав, що необхідність проведення повторної експертизи викликана тим, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до наданих ним документів до суду у ймовірний період зачаття дитини був за межами міста Маріуполя Донецької області і не спілкувався з позивачем, не мав з нею інтимних стосунків.

Заслухавши думку представника позивача, апеляційний суд вважає, що клопотання про призначення повторної експертизи не підлягає задоволенню.

Згідно частин першої, шостої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

За вимогами частин першої та другої ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Заявником не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експерта № 46 від 20 березня 2019 року іншим матеріалам справи.

Так, доводи про те, що члени комісії не є експертами одного напрямку знань спростовуються висновком експерта, з якого вбачається, всі члени комісії є судово-медичними експертами. Залучення для проведення експертизи фахівця в галузі акушерства та гінекології В.І. Чуйко без погодження з особою, що призначила експертизу, а також описки в експертному висновку не дають підстав вважати, що, що при проведенні експертизи були допущені істотні порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Крім того вбачається, що клопотання про проведення повторної експертизи фактично викликано тим, що відповідач не згоден з висновками первісної експертизи.

Таким чином, правові підстави для призначення повторної судово-медичної гінекологічної експертизи відсутні, а тому у задоволенні клопотання відповідача, в інтересах якого діє його представник адвокат Рябоконь С.В., необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.103,104,108,111 ЦПК України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про призначення повторної судово-медичної гінекологічної експертизи відмовити.

Судді: