П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року місто Київ

справа № 759/11902/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/6445/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Кириленко Т.В. від 18 лютого 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони правонаступником, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду із заявою про заміну сторони правонаступником, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2015 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 8 в сумі 3 764,53 доларів США, що еквівалентно 80 741 грн. 64 коп.

2 серпня 2019 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Оксі банк" укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-16, за яким ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило шляхом продажу ПАТ "Оксі банк" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 8. В цей же день ПАТ "Оксі банк" відступила право вимоги ТОВ "Вердикт Капітал" за кредитними договорами, в тому числі за договором № 8.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд замінити сторону стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал".

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року заяву ТОВ "Вердикт Капітал" задоволено. Замінено стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал" у справі № 759/11902/15-ц за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.Скаржник зазначає, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою і ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року у її задоволенні було відмовлено, а тому суд мав залишити повторну заяву без розгляду; умовами кредитного договору від 7 червня 2008 року № 8 не передбачена заміна кредитора, крім того позичальники не повідомлялися про заміну стягувача; невиконання зобов`язання щодо повернення кредитних коштів пов`язане з діями стягувача, оскільки останній уникає переговорів; ТОВ "Вердикт Капітал" не має права надавати фінансові послуги, а тому не може бути правонаступником стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 липня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", назву якого змінено на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8 за яким банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 27 367, 05 доларів США. В цей же день на забезпечення вказаного зобов`язання між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2015 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 8 в сумі 3 764,53 доларів США, що еквівалентно 80 741 грн. 64 коп.

2 серпня 2019 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Оксі банк" укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-16, за яким ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило шляхом продажу ПАТ "Оксі банк" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 8. В цей же день ПАТ "Оксі банк" відступила право вимоги ТОВ "Вердикт Капітал" за кредитними договорами, в тому числі за договором № 8.

Згідно акту приймання-передачі від 18 вересня 2019 року ПАТ "Оксі банк" передало, а ТОВ "Вердикт Капітал" прийняло документацію за договором відступлення прав вимоги № 114/2-16 від 2 серпня 2019 року.

Згідно з частиною 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1, 2 та абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами 1 та 2 статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Задовольняючи заяву про заміну сторони правонаступником, суд першої інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача правонаступником, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі Кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що первісний та новий кредитори не повідомляли скаржника про відступлення права вимоги за основним договором, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом вищенаведених статей 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, зокрема первісному кредитору - у випадку неповідомлення кредитором боржника про передачу права вимоги іншій особі.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що умовами кредитного договору від 7 червня 2008 року № 8 не передбачена заміна кредитора є безпідставними та спростовується наявною в матеріалах справи копією вказаного кредитного договору, де у статті 10 чітко передбачене таке право кредитора.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був залишити заяву без розгляду у зв`язку із ти, що ТОВ "Вердикт Капітал" вже зверталося до суду з аналогічною заявою і ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року у її задоволенні було відмовлено, відхиляються колегією суддів, оскільки положення статті 255 ЦПК України не застосовуються при вирішенні процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що ТОВ "Вердикт Капітал" не має права надавати фінансові послуги, а тому не може бути правонаступником стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" також є безпідставними.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

В установленому законом порядку договір відступлення права вимоги № 114/2-16, укладений 2 серпня 2019 року між ПАТ "Оксі банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" недійсним не визнаний та презумпція правомірності якого боржником не спростована.

Інші доводи апеляційної скарги (невиконання зобов`язання через поведінку кредитора) не впливають на вирішення питання щодо заміни сторони правонаступником, а тому колегією суддів не розглядаються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 червня 2020 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова