Справа № 310/4886/19
21 травня 2020 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Троценко Т. А.
при секретарі: Корнієнко М. Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної адміністрації в м. Києві про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасово окуповану територію без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що з 31. 10. 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .
На даний час шлюб розірвано, дитина перебуває на її утриманні, аліментів відповідач не сплачує, участі у вихованні сина не приймає, уникає від спілкування з ним.
Вона вирішує питання щодо виїзду з дитиною за межі тимчасово окупованої території на території України для оздоровлення дитини, спілкування з рідними, навчання.
Відповідач відмовляється звернутися до нотаріуса і оформити письмовий дозвіл на виїзд, тому вона вимушена звернутися до суду.
На цій підставі просить надати їй дозвіл терміном з моменту набрання рішенням законної сили до ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України, республіку Польща та Російську Федерацію з неповнолітнім ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .
До суду позивачка не явилася, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений на сайті Бердянського міськрайонного суду, заперечень проти позову не надав, і суд зі згоди позивача на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення.
Представник третьої особи до суду не явився, у заяві просить розглядати справу за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Як вбачається з копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно копії рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
На даний час дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 12. 12. 2016 року.
ОСОБА_1 вказує на те, що вона вирішує питання щодо виїзду з дитиною за межі України на тимчасово окуповану територію для оздоровлення дитини, спілкування з рідними, навчання, для чого просить надати їй дозвіл терміном з моменту набрання рішенням законної сили до ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України, республіку Польща та Російську Федерацію з неповнолітнім ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , оскільки останній відмовляється надати таку згоду.
За правилами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.
За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Проте судом встановлено, що позовні вимоги заявлені позивачкою не на конкретний період перебування дитини за кордоном, що суперечить положенням чинного законодавства.
Дозвіл батька на виїзд неповнолітньої дитини є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.
Чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише визначено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків.
Надання дозволу на виїзд дитини за кордон на невизначений період суперечать вимогам ст. ст. 141,153,157 СК України, які визначають рівність прав та обов`язків батьків стосовно виховання дитини, і позовні вимоги ОСОБА_1 фактично позбавляють батька дитини можливості брати участь у її вихованні, та можливості спілкування з нею.
Крім того, позивачка не надала доказів ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд дитини за межі України, факту зловживання відповідача своїми правами відносно виїзду дитини суду не довела, не вказала, чи взагалі зверталась вона до нього з таким проханням.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька до тимчасово окупованої території України, оскільки це було місцем їх постійного проживання, а у виїзді дитини без дозволу батька до республіки Польща та Російської Федерації відмовити, оскільки необхідність в цьому позивачкою не обґрунтована, конкретні строки та мета виїзду не зазначені.
Керуючись ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141,153,157 СК України, ст. ст. 12,13, 76-79, 258-268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України з неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача.

Повний текст рішення виготовлений 09. 06. 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко