РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складi:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарi Поліщук К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Демчик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районного суду м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю. В обгрунтування позовних вимог позивачі вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.03.2019 року серія НОМЕР_1 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом, відповідно до якого все майно батько заповів, відповідачу по справі - ОСОБА_4 . В заповіті зазначено право ОСОБА_2 довічного користування частиною будинку АДРЕСА_1 , навіть при зміні власника. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1305/02-31 від 04.07.2019 р., виданої приватним нотаріусом Житомисрького міського нотаріального округу Стражнік Т.О.

До складу спадщини входить будинок АДРЕСА_1 . При житті батько надав згоду на прибудову до його будинку частини будинку, яку позивачі, як подружжя, будували за власні кошти. Те, що вони, позивачі, за власні кошти та спільними трудовими зусиллями здійснили прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 зможуть підтвердити свідки, які безпосередньо здійснювали будівництво, робили ремонт, постачали будівельні матеріали, з якими розрахувався ми особисто.

Крім того, на підтвердження того, що вони, позивачі, є фактичними власниками частини будинку є те, що ОСОБА_2 підводив та здійснював оплату за надання послуг по підключенню всіх комунікацій, газовідведення (мається окремий від спадкодавця лічильник), водовідведення, електроенергію, відведення стоків та погодження всіх робіт з Інспекцією «Благоустрою» м. Житомира, за що особисто сплачуємо рахунки.

Згідно акту від 08.12.1993 р. ОСОБА_2 , як абонент, отримав дозвіл на підключення електроенергії та установку лічильника.

Так, 26.02.1996 р. був виготовлений робочий проект щодо підведення газопостачання.

Відповідно до акту ВАТ «Житомиргаз» від 31.07.1996 р., в присутності ОСОБА_2 , як власника частини будинку, було здійснено опломбування газу.

Відповідно до акту від 27.03.1998 р. службою контролю ВАТ «Житомир газ» було проведено

перевірку використання газу в частині будинку, в якій відкривав рахунки на газовідведення на себе ОСОБА_2 . Також, проводили заміну газового лічильника в частині свого будинку, що стверджується актом ВАТ « Житомиргаз» від 23.04.1998 р.

Відповідно до технічних умов проектування від 04.07.2008 р., ОСОБА_2 , як власник частини будинку замовляв послуги щодо відведення стоків до колектору, та сплачував дані послуги. На його заявку було розроблено технічну документацію, де ОСОБА_2 , є замовником послуг і власником.

ОСОБА_2 також було укладено договір про адміністративну та матеріальну відповідальність за порушення умов виконання робіт з Інспекцією «Благоустрою» виконавчим комітетом Житомирської міської ради від 31.07.2008 р.

Відповідно до заяви від 20.03.2007 р. ОСОБА_3 було придбано ж/б круги для криниці в ПП ОСОБА_6 . На даній заяві міститься відмітка про отримання від ОСОБА_3 коштів 1356 грн. за вказані послуги.

Згідно додатку до договору про користування ОСОБА_2 електроенергії я є замовником послуги.

ОСОБА_2 також проводив ремонт газового лічильника та оплачував надані послуги, що стверджується актом від 16.02.2010 р.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно знаходились на будівництві, будували свій будинок шляхом прибудови до батьківського будинку, витрачали свої кошти. З моменту підключення всіх комунікацій, вони разом з їх дочкою проживали в цьому будинку і проживають на час направлення позову до суду.

ОСОБА_3 мала кошти на депозитному рахунку, які згодом також були витрачені на будівництво спірного житлового будинку, що підтверджується, договорами, копії додаються.

На підставі викладеного вважаємо, що будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю з померлим ОСОБА_5 , тому з метою захисту своїх порушених прав та інтересів змушені звернутися до суду з даною заявою, оскільки відповідач у справі вважає себе одноосібним власником і не визнає їх, позивачів, право на частку у спільному майні.

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справ був повідомлений належним чином.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили ті обставини, що прибудову до житлового будинку АДРЕСА_1 робили та оплачували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . (а. с. 136-141).

Згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 07 жовтня 2019 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 34).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позову.

На правовідносини, що виникли між сторонами поширюються вимоги Цивільного кодексу Української РСР.

Статтею 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

З роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до

чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункти 1, 2 статті 17, стаття 18, Закону України «Про власність»), тощо.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй дільниці іншим особам.

Відповідно до ст. 415 ЦК України землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови.

Вказане свідчить про те, що батько ОСОБА_5 добровільно надав земельну ділянку для забудови, а тому ми маємо право власності на забудову. Оскільки будинок АДРЕСА_1 не виділено на квартири, тому вважаю що вказаний будинок є правом спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Зі змісту ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправнопозбавленийцього права чиобмежений у йогоздійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїникожна особа має право звернутисядо суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщоце право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, підлягають задоволенню.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка платників податків НОМЕР_3 , право власності на Ѕ будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 321, 357, 370, 375, 392, 415, 1218, 1226 ЦК України, Законом України «Про власність», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка платників податків НОМЕР_3 , право власності на Ѕ будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка