Справа № 487/7179/19
Провадження № 2/487/507/20
30.04.2020 р. Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Кузьменка В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рафальської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Заводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області) про стягнення індексації та 3 % річних у зв`язку з невиконанням боржником грошових зобов`язань,
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року частково задоволено її позов до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. 20 грудня 2011 року апеляційним судом Миколаївської області рішення змінено. Остаточно ухвалено передати у власність ОСОБА_1 будівлі та оздоблювальні матеріали та інше майно, яке використовувалось сторонами при самочинній реконструкції магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зі складом на місці 93/100 частин житлового будинку з магазином, розташованих в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 523 853 грн. З ОСОБА_2 на її користь стягнуто 445 133 грн. грошової компенсації до рівності часток. За вказаним рішенням видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Згідно довідки Заводського ВДВС ММУЮ від 18.09.2019 року невиконана боржником заборгованість складає 220 022, 45 грн.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2019 року відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 9 годину 18.11.2019 року.
У підготовче засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подали.
Ухвалою цього ж судді від 18 листопада 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 10 годину 17 січня 2020 року.
У судове засідання 17 січня 2020 року адвокатом Жосан В.М., як представником ОСОБА_2 подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її відрядженням. При цьому ні доказів повноважень представника, ні доказів відрядження суду не надано. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.
Розгляд справи відкладено на 10 годину 11 березня 2020 року. У судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.
Розгляд справи відкладено на 9 годину 30 квітня 2020 року. У судове засідання надійшла заява представника позивачки про розгляд справи у їх відсутності з вимогою задоволення позову у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив. До суду повернуто надіслану на його адресу судову повістку з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Вказане може свідчити про небажання відповідача без поважних причин отримувати судові повістки, а отже і про небажання без поважних причин з`являтись у судові засідання. Третьою особою про причини неявки представника не повідомлено.
На підставі викладеного та керуючись правилами ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року рішення суду першої інстанції змінено. Остаточно ухвалено передати у власність ОСОБА_1 будівлі, оздоблювальні матеріали та інше майно, яке використовувалось сторонами при самочинній реконструкції магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зі складом, 93/100 частин житлового будинку з магазином, розташованих в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 523 853 грн. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 445 133 грн. грошової компенсації до рівності часток.

10.04.2012 за рішенням суду видано виконавчий лист.

7 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34140064.

Згідно довідки Заводського ВДВС ММУЮ від 18.09.2019 року невиконана боржником заборгованість станом на 16.09.2019 року складає 220 022, 45 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державною службою статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4).

При цьому згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного суду України від 03.04.1997 року, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Сума інфляційних визначається шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Якщо грошове зобов`язання набуло статусу простроченого з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то воно індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. Аналогічно, якщо заборгованість погашається з 1-го по 15-й день відповідного місяця, то інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го по 31-й день місяця - то з урахуванням цього місяця.

Сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 220022.45 грн.

Період за який нараховуються інфляційні втрати: з 31.08.2016 р. по 31.08.2019 р.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за наступною формулою:

Інфляційні нарахування = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% -(сума боргу), де: (сума боргу) - сума простроченого боргу;

(індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

З врахуванням зазначеного та рекомендацій Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року.

Індекс інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики, надрукованих у газеті «Урядовий кур`єр», складав , у вересні 2016 року - 101.8 %, у жовтні 2016 року - 102.8 %, у листопаді 2016 року - 101.8 %, у грудні 2016 року - 100.9 %, у січні 2017 року - 101.1 %, у лютому 2017 року - 101.0 %, у березні 2017 року - 101.8 %, у квітні 2017 року - 100.9 %, у травні 2017 року - 101.3 %, у червні 2017 року - 101.6 %, у липні 2017 року - 100.2 %, у серпні 2017 року - 99.9 %, у вересні 2017 року - 102.0 %, у жовтні 2017 року - 101.2 %, у листопаді 2017 року - 100.9 %, у грудні 2017 року - 101.0 %, у січні 2018 року - 101.5 %, у лютому 2018 року - 100.9 %, у березні 2018 року - 101.1 %, у квітні 2018 року - 100.8 %, у травні 2018 року - 100.0 %, у червні 2018 року - 100.0 %, у липні 2018 року - 99.3 %, у серпні 2018 року - 100.0 %, у вересні 2018 року - 101.9 %, у жовтні 2018 року - 101.7 %, у листопаді 2018 року - 101.4 %, у грудні 2018 року - 100.8 %, у січні 2019 року - 101.0 %, у лютому 2019 року - 100.5 %, у березні 2019 року - 100.9 %, у квітні 2019 року - 101.0 %, у травні 2019 року - 100.7 %, у червні 2019 року - 99.5 %, у липні 2019 року - 99.4 %, у серпні 2019 року - 99.7 %.

Отже, індекс інфляції за період з вересня 2016 року по серпень 2019 року становить: * (101.8/100) * (102.8/100) * (101.8/100) * (100.9/100) * (101.1/100) * (101.0/100) * (101.8/100) * (100.9/100) * (101.3/100) * (101.6/100) * (100.2/100) * (99.9/100) * (102.0/100) * (101.2/100) * (100.9/100) * (101.0/100) * (101.5/100) * (100.9/100) * (101.1/100) * (100.8/100) * (100.0/100) * (100.0/100) * (99.3/100) * (100.0/100) * (101.9/100) * (101.7/100) * (101.4/100) * (100.8/100) * (101.0/100) * (100.5/100) * (100.9/100) * (101.0/100) * (100.7/100) * (99.5/100) * (99.4/100) * (99.7/100) = 137. %

Тому сума інфляційних втрат за вказаний період становить:

220 022, 45 грн. х (137. % / 100%) - 220 022, 45 грн. = 83 110, 91грн.

За розрахунком позивача 3 % річних складає 6 600, 67 грн. (220 022, 45 (сума боргу) : 100 х 3), що також підлягає стягненню з відповідача.

Отже, встановивши, що існуюче між сторонами у справі грошове зобов`язання відповідачем не виконано, враховуючи право позивачки на отримання компенсації інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу та не виходячи за межі заявлених позивачкою вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає стягненню в порядку компенсації витрат на професійну правничу допомогу, визначається з урахуванням умов договору про надання такої допомоги, та на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи умови договору № 104 від 15 серпня 2019 року про надання юридичних послуг, укладеного між адвокатом Біловим І.В. та ОСОБА_1 та квитанцію № 191 до прибуткового касового ордеру від 15 серпня 2019 року про сплату 4 000 грн., вимоги про відшкодування цих витрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволені у повному обсязі, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 888, 89 грн. сплачених при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 200, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Заводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області) про стягнення індексації та 3 % річних у зв`язку з невиконанням боржником грошових зобов`язань - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (НОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 (НОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), 82 288 (вісімдесят дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 39 коп. - інфляційних втрат, 6 600 (шість тисяч шістсот) грн. 67 коп. - 3 % річних, 4 000 (чотири тисячі) грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 89 коп. сплаченого судового збору, а всього 93 777 (дев`яносто три тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 95 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.05.2020 року.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В. Кузьменко