Постанова

Іменем України

29 травня 2020 року

м. Київ

справа № 530/1692/16-ц

провадження № 61-830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. П., Мартєва С.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Кредитна спілка «Зіньківська»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Зіньківська» на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 року у складі суддів: Лобов О. А., Гальонкін С. А., Одринська Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Зіньківська» (далі - КС «Зіньківська») про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення і про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що оскаржувані накази є незаконними, вони винесені з порушенням встановленої законом процедури та за відсутності фактичних обставин, з якими закон пов`язує можливість звільнення працівника у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати наказ від 31 серпня 2016 року № 18 КС «Зіньківська» в частині оголошення догани головному бухгалтеру ОСОБА_1 за неналежне ведення бухгалтерського обліку; визнати протиправним та скасувати наказ від 28 жовтня 2016 року № 27-К КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним та неналежним виконання обов`язків головного бухгалтера; визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із несистематичним та неналежним виконанням обов`язків головного бухгалтера на підставі наказу від 28 жовтня 2016 року № 27-К КС «Зіньківська»; поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська»; компенсувати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 року до моменту фактичного поновлення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, працюючи на посаді головного бухгалтера в КС «Зіньківська», систематично не виконувала без поважних причин обов`язки, покладені на неї посадовою інструкцією та правилами внутрішнього розпорядку, до неї застосовувалось дисциплінарне стягнення за різні порушення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року в частині визнання протиправним та скасування наказу від 28 жовтня 2016 року № 27-К КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська», виплати компенсації за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено нове рішення, яким в цій частині позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 28 жовтня 2016 року № 27-К КС «Зіньківська» щодо звільнення ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року з посади головного бухгалтера КС «Зіньківська» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним та неналежним виконання обов`язків головного бухгалтера.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська».

Стягнуто з КС «Зіньківська» на користь ОСОБА_1 53 117, 52 грн у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення мотивовано тим, що оскільки факт незаконного нарахування індексації заробітної плати ОСОБА_1 підтверджений належними і допустимим доказами, а остання не надала суду доказів, які б спростовували її вину, тому наказ від 31 серпня 2016 року № 18 притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани є законним. Проте, відсутні дані про конкретні порушення, допущені ОСОБА_1 як головним бухгалтером, за період її роботи з 15 липня 2016 року, а також до 15 липня 2016 року останню не можна було притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно зі статтею 147 КЗпП України, тому наказ від 28 жовтня 2016 року № 27-К щодо звільнення ОСОБА_1 не може бути законним. Разом з тим, керуючись статтею 235 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 53 117,52 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року КС «Зіньківська»подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 року, у якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано справу з Зіньківського районного суду Полтавської області № 530/1692/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги показань голови правління КС «Зіньківська», свідків та наявних в матеріалах справи доказів стосовно порушень з боку ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера. Апеляційний суд при ухваленні нового рішення, вибірково надав перевагу одним доказам, не взявши до уваги інші, тобто оцінив їх не в сукупності, а окремо на користь позивача. Крім того, під час судового засідання представнику КС «Зіньківська» судом не була надана в повній мірі передбачена законом можливість дати відповідь чи пояснення на доводи ОСОБА_1 та її представника, що є порушенням законних прав КС «Зіньківська».

Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера КС «Зіньківська» систематично не виконувала без поважних причин обов`язків, покладені на неї посадовими обов`язками та правилами внутрішнього розпорядку, що потягло накладення на неї дисциплінарного стягнення на дані порушення.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вона вказує, що судове рішення ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, враховано всі фактичні обставини справи, надано належну оцінку наявним доказам, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому необхідно залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом від 15 липня 2016 року № 16 ОСОБА_1 прийнято на посаду головного бухгалтера КС «Зіньківська».

ОСОБА_1 з 02 липня 2015 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки головного бухгалтера КС «Зінківська» на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з посадовою інструкцією головного бухгалтера КС «Зіньківська» головний бухгалтер призначається на посаду і звільняється з посади наказом голови правління за погодженням із спостережною радою. Головний бухгалтер безпосередньо підпорядкований голові правління, в своїй діяльності керується чинним законодавством України, розпорядженнями і наказами голови правління. Головний бухгалтер несе відповідальність у випадках неправильного ведення бухгалтерського обліку, внаслідок чого з`явилась запущеність в бухгалтерському обліку та викривлення в бухгалтерській звітності, тощо.

Наказом від 31 серпня 2016 року № 18 «Про призначення стягнення ОСОБА_1 » головою правління КС «Зіньківська» винесено догану ОСОБА_1 за неналежне ведення бухгалтерського обліку та відсутністю рішення спостережної ради про преміювання працівників КС «Зіньківська». Наказ винесено в зв`язку з тим, що спілка знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а головний бухгалтер самовільно нарахувала і виплатила кошти працівникам спілки, без відповідного рішення на те спостережної ради, чим порушила вимоги посадової інструкції і перевищила свої повноваження.

23 серпня 2016 року головою правління та головою і членом спостережної ради КС «Зіньківська» складено акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з вказаним наказом.

Наказом від 28 жовтня 2016 року № 27-К в зв`язку з неналежним виконанням обов`язків головного бухгалтера, а саме у зв`язку з не усуненням недоліків в бухгалтерських документах, виявлених аудиторською фірмою «Лисенко», (аудиторський висновок за 2015 рік, за перше півріччя 2016 року), керуючись рішенням спостережної ради КС «Зіньківська» та звітом внутрішнього аудитора (за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2016 року), протокол від 27 жовтня 2016 року № 13, звільнено головного бухгалтера ОСОБА_1 із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне неналежне виконання обов`язків головного бухгалтера.

01 листопада 2016 року та зобов`язано провести повний розрахунок згідно чинного законодавства після повернення в касу КС «Зіньківська» незаконно нарахованих та отриманих коштів ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 18, 22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не праві визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до частини другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнення згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв`язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до пункту 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 611 ЦК України визначені загальні правові наслідки невиконання та (або) порушення зобов`язань (умов договорів).

Як вбачається зі змісту наказу від 31 серпня 2016 року № 18 ОСОБА_1 притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани за незаконне нарахування індексації заробітної плати за липень і серпень 2016 року.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що факт незаконного нарахування індексації заробітної плати ОСОБА_1 підтверджений належними і допустимим доказами, в той час як остання не надала суду доказів, які б спростовували її вину, як головного бухгалтера у незаконному нарахуванні індексації заробітної плати за липень і серпень 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про законність наказу від 31 серпня 2016 року № 18.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення (наказ від 28 жовтня2016 року № 27-К) стало не усунення недоліків у бухгалтерських документах, які виявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Лисенко» і звітом внутрішнього аудитора. Однак, за цей період ОСОБА_1 не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності згідно зі статтею 147 КЗпП України.

Зі змісту аудиторського висновку від 27 травня 2016 року, як встановлено та досліджено апеляційним судим, аудиторською перевіркою виявлені недоліки ведення бухгалтерського обліку в КС «Зінківська» за 2015 рік, тобто за той період, коли ОСОБА_1 надавала послуги КС «Зінківська» згідно цивільно-правової угоди № 1 від 02 липня 2015 року.

Статутом КС «Зінківська» передбачено, що до повноважень Ревізійної комісії віднесені питання здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю спілки, у тому числі шляхом проведення перевірок із залученням на договірних засадах зовнішніх експертів з числа осіб, які не перебувають у трудових відносинах із кредитною спілкою.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 Положень про фінансове управління кредитної спілки, затвердженого рішенням спостережної ради КС «Зінківська» від 28 листопада 2006 року» № 5, ревізійна комісія має право для проведення перевірок залучати на договірних засадах зовнішніх експертів, які не перебувають у трудових відносинах із спілкою, чи незалежного аудитора (аудиторську фірму). З метою підтвердження достовірності та повноти річної звітності кредитної спілки щорічно проводяться аудиторські перевірки. Аудитор (аудиторська фірма) визначаються загальними зборами спілки.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на виконання цивільно-правової угоди від 17 жовтня 2016 року № 7 склала звіт внутрішнього аудитора КС «Зінківська». Проте, апеляційний суд, надавши оцінку наданим доказам, правильно зазначив, що звіт не можна розцінювати як такий, що передбачений Статутом і Положенням, на підставі якого ревізійна комісія спілки вправі робити висновки щодо стану бухгалтерської і фінансової звітності. Крім того, зміст звіту внутрішнього аудитора КС «Зінківська» дає підстави вважати, що у ньому відсутні дані про конкретні порушення, допущені ОСОБА_1 як головним бухгалтером, за період її роботи з 15 липня 2016 року.

З огляду на зазначені норми закону та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, та встановивши, що звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням чинного законодавства, які допущені КС «Зінківська», дійшов обґрунтованого висновку, що наказ від 28 жовтня 2016 року № 27-К є незаконним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі.

За змістом статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом з тим, апеляційний суд, розрахувавши середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 року по 05 грудня 2017 року, правильно дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 53 117,52 грн.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо його оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Зіньківська» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров