Справа №265/3405/20
Провадження №2-о/265/306/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участю секретаря - Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 25 квітня 2020 року у неї виникло право на отримання пенсії, та вона звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії, однак їй було відмовлено, оскільки в її трудовій книжці виявлено невідповідності. Так, зокрема, в трудовій книжці на титульному листі погано вбачається відбиток підприємства, проставленого при первинному заповнені трудової книжки. Також запис №5 в трудовій книжці на сторінці №4 виконаний наступним чином: в графі «дата» зазначено, що « 01.07.198 а» вона прийнята машиністом крану на базу №2 Управління матеріально технічного постачання «Шахтарськвугілля» м. Шахтарськ Донецької області, тобто замість цифри «2» написано букву «а». Поряд з цим в графі «підстава» зазначено - Пр. №70к від 1.07.1982. Тобто при заповненні трудової книжки зроблено механічну помилку. На теперішній час вона не може оформити пенсію. На підставі переліченого просить суд: встановити юридичний факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 , заповненої російською мовою 02.08.1978 року на прізвище « ОСОБА_1 », виправлено на прізвище « ОСОБА_1 »; встановити юридичний факт того, що вона була прийнята на роботу 01.07.1982 року на посаду машиніста крана на базі №2 4 розряду «Управління матеріально технічного постачання об`єднання «Шахтарськвугілля».

Заявник ОСОБА_1 надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає.

Представник зацікавленої особи - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з`явився, надавши відзив. У своєму відзиві зазначає, що оскільки метою встановлення юридичного факту є врахування до стажу деяких періодів роботи, тому вважає, що є спір про право. Прийняття рішення про встановлення юридичного факту працевлаштування на роботу 01.07.1982 р. на посаду машиніста крана на базі №2 «Управління матеріально технічного постачання «Шахтарськвугілля» буде вирішено в ході спору між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою, яка не згодна з діями або бездіяльністю органу Пенсійного фонду. На підставі переліченого просить суд відмовити в цій частини задоволення заяви. Щодо факту належності трудової книжки ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною прізвища,представник заінтересованої особи просить вирішити на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, суд приходить наступного висновку.

У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, згідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої зазначено: ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

З копії атестату № НОМЕР_4 виданого 17 липня 1979 року вбачається, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1978 року по 17 липня 1979 року навчалась у міському ПТУ-74 м. Жданова Донецької області, та останній присвоєно кваліфікацію - машиніст крана металургійного виробництва четвертого розряду.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається що вона заповнена 02 серпня 1979 року російською мовою на прізвище, ім`я та по батькові - « ОСОБА_1 » (закреслено) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також з копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що в ній присутній запис №5 від 01 липня 1982 про те, що заявниця прийнята машиністом крана на базу №2 4 розряду «Управління матеріально технічного постачання об`єднання «Шахтарськвугілля». Підстава прийняття - приказ №70к від 01 липня 1982 року.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що в ній присутній запис №5 від 01 липня 1982 про те, що заявниця прийнята машиністом крана на базу №2 4 розряду «Управління матеріально технічного постачання об`єднання «Шахтарськвугілля». Підстава прийняття - приказ №70к від 01 липня 1982 року.

Будь-які розбіжності чи неточності в даті прийняття на роботу трудова книжка не містить, та оформлена належним чином. Тому твердження про те, що запис має механічну помилку, є неправильним або неточним, а отже є помилковим.

Суд відхиляє твердження Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про те, що в заявлених вимогах вбачається спір про право, що є невірним твердженням та суперечить положенням ЦПК України, якими передбачено вирішення в порядку окремого провадження заяв про встановлення належності тих чи інших документів, які необхідні для охорони прав та інтересів особи та для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, в даному випадку на отримання пенсії відповідного розміру.

У даному випадку суд не перебирає на себе повноваження органу, який призначає чи здійснює перерахунок пенсії, тобто не підтверджує трудовий стаж заявника, а встановлює факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_9 була прийнята на роботу 01.07.1982 року на посаду машиніста крана на базі №2 4 розряду «Управління матеріально технічного постачання об`єднання «Шахтарськвугілля». Вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись 258,259,263-265, 315, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 02 серпня 1979 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженки села Броварки Гадяцького району Полтавської області.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , була прийнята на роботу 01 липня 1982 року на посаду машиніста крана на базі №2 4 розряду «Управління матеріально технічного постачання об`єднання «Шахтарськвугілля», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 , заповненою 02 серпня 1979 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12 червня 2020 року.

Суддя