Справа № 606/3193/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - надалі ПрАТ «УПСК» про стягнення 74290 грн. страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2018 року в с. Лошнів Теребовлянського району сталося ДТП за участю автомобіля Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 під керування позивача та автомобіля Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 . Учасниками ДТП складено повідомлення про ДТП (Європротокол), ОСОБА_2 визнав свою вину, його відповідальність була застрахована в ПрАТ «УПСК». Позивач направив відповідачу повідомлення про ДТП з усіма необхідними документами. Відповідачем направлено на адресу позивача повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування зсилаючись на те, що винуватець ДТП ОСОБА_2 не є законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 та не є особою, відповідальність якої застрахована. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду та просить захистити його порушені права шляхом стягнення з відповідача суми страхового відшкодування.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.12.2020 року відкрито провадження у справі.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» подав відзив на позов, у якому просив здійснювати розгляд справи без участі їх представника, а у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. ПрАТ «УПСК» не визнало ДТП, яка сталася з вини особи, цивільно правова відповідальність якої не була застрахована за Полісом №АМ/8329762, страховим випадком у зв`язку із чим, відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування. ДТП визнається страховим випадком за умови, якщо вона сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, яка правомірно володіла цим транспортним засобом. Вважає, що на момент настання ДТП, ОСОБА_2 хоч і керував автомобілем Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , маючи при собі посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії, але відповідно до обмежень (заборон) щодо використання в Україні тимчасово ввезених транспортних засобів, встановлених Митним кодексом України, експлуатувати на митній території України цей транспортний засіб не мав. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_2 не був законним власником чи володільцем транспортного засобу, у зв`язку з чим не був особою, відповідальність якої застрахована, відтак, у відповідача не настав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, зазначив?що представник відповідача взявши на себе функцію державного органу передчасно, самостійно, без жодного обґрунтування зробив висновок про незаконність перебування автомобіля Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 на території України. Просив взяти до уваги той факт, що на час укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності від 11.11.2018 року між ОСОБА_2 і ПрАТ «УПСК», ОСОБА_2 надав страховику реєстраційний документ на автомобіль Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У своєму запереченні представник ПрАТ «УПСК» не погодився з позицією представника позивача про те, що за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб законність володіння таким транспортним засобом презюмується, вважає такий висновок помилковим, зсилаючись на ч.5 ст. 380 Митного кодексу України.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, попередньо надали письмові заяви. В яких підтримали повністю позовні вимоги, просили розгляд справи проводити без їхньої участі, представник відповідача, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, попередньо надіслали клопотання про розгляд справи без участі, і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

18 грудня 2018 року близько 15.20 год. в с. Лошнів Теребовлянського району сталося ДТП за участю автомобіля Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 під керування позивача та автомобіля Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 . Учасниками ДТП складено повідомлення про ДТП (Європротокол). Згідно з вказаним повідомленням (Європотоколом), водія ОСОБА_2 визнано винуватцем ДТП, вказану обставину не оспорюють сторони по справі.

Із полісу №АМ/8329762 вбачається, що 11.11.2018 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк дії - по 10.11.2019 року, яким визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну - 100000 грн., франшиза - 2000 грн; страхувальник - ОСОБА_2 ; забезпечений транспортний засіб - автомобіль Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 направлено відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

28 грудня 2018 року складено Акт огляду транспортного засобу Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 із фото таблицями до нього , в якому зафіксовано та описано пошкодження автомобіля.

Згідно з відповіді ПрАТ «УПСК», яка надана на запит адвоката Снітинського Б.Є. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 згідно калькуляції № 0068 від 08.01.2019 року склала 156852,64 грн., вартість транспортного засобу Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 до дорожньо - транспортної пригоди склала 85290,00 грн. вартість транспортного засобу Pegeout Boxer номерний знак НОМЕР_1 після дорожньо - транспортної пригоди склала 10 000 грн.

З листа Волинської митниці ДФС № 718/12/03-70-07 від 03.04.2019 р. щодо надання інформації, транспортний засіб Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 був ввезений на митну територію України 12.10.2018 року громадянином України ОСОБА_1 у митному режимі «Транзит».

Листом від 15.04.2019 року ПрАТ «УПСК» відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки вважає, що водій ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зв`язку із чим не є особою, відповідальність, якої застрахована, згідно Полісу №АМ/8329762.

Закон України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.1.4.статті 1 Закону №1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно п.1.5.статті 1 Закону №1961-IV наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Згідно п.1.6.статті 1 Закону №1961-IV власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 1.7. статті 1 Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правовоївідповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п.1.8.статті 1 Закону №1961-IV страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору;

Згідно п.1.12.статті 1 Закону №1961-IV дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1.статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.36.7 статті 36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (ст.12 Закону №1961-IV).

Згідно п 37.1.статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причинита обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. При цьому, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.979 ЦК України та ст.22.1 ЗУ „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов`язанийздійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

При цьому статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності,а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Згідно ч.1 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується.

При цьому, судом не встановлено, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи ОСОБА_2 .

Між тим, відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм ОСОБА_2 , а лист Волинської митниці ДФС № 718/12/03-70-07 від 03.04.2019 р. суд вважає неналежним доказом на обґрунтування заборони управління зазначеним автомобілем водієм ОСОБА_2 , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний момент часу не спростовує обставин ввезення автомобіля для власних потреб громадянином України ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до норм ЦКУкраїни та Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже, судом не встановлено заволодіння застрахованим автомобілем Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 неправомірним способом водієм ОСОБА_2 , а відтак суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, як на підставу для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування, про відсутність права на управління транспортним засобом у водія Volkswgen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент скоєння ним ДТП та підстав для виплати страхової суми страховою компанією, яка застрахувала цей автомобіль.

За наведеного вище, враховуючи, що передбачений полісом №АМ/8329762 від 11.11.2018 року ліміт відповідальності за шкоду становить 100000 грн., франшиза 2000 грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми 73290,00 грн. (85290грн. вартість транспортного засобу Pegeout Boxer до ДТП -10000 грн.вартість транспортного засобу Pegeout Boxer після ДТП -2000 франшизи) страхового відшкодування підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141,258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 12, 627, 979, 988, 1187, 1194 ЦК України, Закон України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» вул. Кирилівська, 40 м. Київ ) в користь ОСОБА_1 і.п.н НОМЕР_4 - 73290 грн. (сімдесят три тисячі двісті дев`яносто) грн. страхового відшкодування.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1 768,40 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» вул. Кирилівська, 40 м. Київ

Суддя І.Б. Марціцка