Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/341/20

28 травня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Південнно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 11 травня 2002 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківській області від 08 вересня 2015 року. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі в них народилося двоє дітей : ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 . Ще до розірвання шлюбу вони припинили спільне проживання й відповідачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Богородчанського районного суду від 05 березня 2014 року присуджено стягувати з нього на користь відповідачки на утримання їхніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку. На виконання цього рішення Богородчанським районним судом 08 квітня 2014 року видано виконавчий лист № 338/214/14ц. Незважаючи на наявність рішення суду про розірвання шлюбу, в червні 2016 року вони помирилися й відновили спільне проживання, вели спільне господарство, разом виховували дітей. У вересні 2016 року відповідачка відкликала з примусового виконання виданий їй виконавчий лист. В кінці січня 2020 року відносини в сім`ї знову погіршилися й вони знову припинили спільне проживання. В лютому 2020 року його викликали в Богородчанський районний відділ ДВС, де він дізнався, що дружина повторно звернула виконавчий лист до виконання і йому нарахували заборгованість зі сплати аліментів з вересня 2016 року по січень 2020 року. Враховуючи те, що у спірний період він проживав з відповідачкою однією сім`єю, витрачав на утримання сім`ї, ремонт житла відповідачки значні кошти, то вважає, що відсутні підстави стягувати з нього заборгованість за аліментами. Вважає, що стягнення аліментів за вказаний період призведе до подвійного їх стягнення, а тому просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, підтвердила факт їхнього спільного проживання з вересня 2016 року по січень 2020 року, разом з тим наголосила, що позивач має постійне місце роботи й достойний заробіток й міг би добровільно сплати заборгованість за вказаний період.

Вислухавши представника позивача, відповідачку, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що з 11 травня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківській області від 08 вересня 2015 року (а.с.41). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі в них народилося двоє дітей : ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 . Рішенням Богородчанського районного суду від 05 березня 2014 року (а.с.40) присуджено стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання їхніх дітей щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання цього рішення Богородчанським районним судом 08 квітня 2014 року було видано виконавчий лист № 338/214/14ц. Цей виконавчий лист було звернуто до виконання, однак відкликано відповідачкою у вересні 2016 року, що сторонами не заперечується. Повторно вказаний виконавчий лист звернуто відповідачкою до виконання в січні 2020 року, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 січня 2020 року (а.с.6). Довідкою-розрахунком від 14 лютого 2020 року № 234 (а.с.8) підтверджується, що Богородчанським районним відділом ДВС нараховано позивачу ОСОБА_1 заборгованість по стягненню аліментних платежів на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 338/214/14ц у розмірі 74720 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що іншою обставиною, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, є той факт, що в період з вересня 2016 року по січень 2020 року він проживав з позивачкою однією сім`єю й добровільно надавав їй кошти на утримання дітей. Крім того, він також надавав кошти на утримання відповідачки та витрачав кошти на ремонт житла, яке належить матері відповідачки.

Суд вважає, що така позиція позивача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання позивача й відповідачки після розірвання шлюбу однією сім`єю в період з вересня 2016 року по січень 2020 року. Крім того, вказані свідки повідомили, що в цей період позивач витрачав власні кошти на проведення ремонтних робіт у господарстві матері відповідачки, де вони разом проживали, витрачав значні кошти на лікування сина після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до довідки Бабченської сільської ради від 07 лютого 2020 року № 68 (а.с.9), позивач проживав разом зі своєю колишньою дружиною у господарстві її батьків на АДРЕСА_1 з червня 2016 року по 23 січня 2020 року.

Факт добровільного надання позивачем грошових коштів відповідачці підтверджується скріншотами відповідних грошових переказів (а.с.10-12).

Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт спільного проживання з позивачкою однією сім`єю та добровільної сплати коштів на утримання дітей, що дає підстави звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2016 року по 23 січня 2020 року.

Отже позов підлягає до задоволення повністю.

На підставі викладеного, ст.197 СК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 338/214/14ц від 05.03.2014 року за період з 01 вересня 2016 року по 23 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду області протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий О. А. Шишко