КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4572/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Київ

Справа № 369/489/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену у складі судді Медведського М.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Галкіна Євгена Володимировича, Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Галкіна Є.В., КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити певні дії.

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з прибудовами загальною площею 311,6 кв.м та земельною ділянкою загальною площею 0,1407 га, кадастровий номер :01:016:0028, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з прибудовами загальною площею 311,6 кв.м та земельною ділянкою загальною площею 0,1407 га, кадастровий номер :01:016:0028, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з двома аналогічними за змістом апеляційними скарги, в яких просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки позивач належним чином обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Вказує, що державна реєстрація за АТ «ОТП Банк» права власності на житловий будинок з прибудовами загальною площею 311,6 кв.м та земельною ділянкою загальною площею 0,1407 га, кадастровий номер :01:016:0028, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена протиправно на підставі обставин, викладених у позові. Зазначає, що земельна ділянка та домоволодіння до моменту проведення державним реєстратором незаконних дій, були передані позивачем в іпотеку AT «ОТП Банк». Завдяки проведенню державним реєстратором незаконних дій право власності на земельну ділянку та домоволодіння зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за АТ «ОТП Банк».

08 грудня 2019 року позивачу стало відомо із мережі інтернет з офіційного сайту АТ «ОТП Банк» у розділі «Про банк» - реалізація майна - продаж нерухомого майна, що нерухоме майно, щодо якого у цивільній справі № 369/489/17 у тому числі розглядається питання про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за АТ «ОТП Банк» та скасування цих записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виставлено на продаж, з відповідним текстом оголошення. На інших інтернет-ресурсах позивач побачив, що земельну ділянку та домоволодіння виставлено на продаж з різними цінами і продає їх від імені АТ «ОТП Банк» їх представник в суді - Храновський В.М. Наразі існує досить висока ймовірність того, що АТ «ОТП Банк» може в будь-який момент здійснити відчуження спірного майна, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. У разі прийняття рішення у даній справі державну реєстрацію права власності за АТ «ОТП Банк» на зазначене нерухоме майно буде скасовано з внесенням відповідних змін у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Вказує, що у випадку не застосування судом заходів забезпечення позову існує реальна загроза продажу АТ «ОТП Банк» вказаного майна новому власнику, що призведе до заподіяння значних зусиль та витрат, які будуть застосовані позивачем для повернення майна до первісного стану.

Крім того, посилається на відповідь Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби, в якій міститься підтвердження про чинність постанови державного виконавця на дату реєстрації державним реєстратором Галкіним Є.В. права власності за ПАТ «ОТП Банк» - 17 листопада 2016 року, що свідчить про неправомірність проведення реєстрації прав власності на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ОТП Банк» - Храновський В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ОСОБА_1 спосіб не призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, оскільки у випадку визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень перешкоди для виконання судового рішення відсутні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ОСОБА_1 спосіб не призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, оскільки у випадку визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень перешкоди для виконання судового рішення будуть відсутні.

Доводи заяви про забезпечення позову в частині, що реалізація спірного майна може не лише утруднити, але й унеможливити виконання ймовірного судового рішення, суд не прийняв до уваги, оскільки майно, про яке зазначає позивач, не є предметом спору, а отже відсутні підстави до забезпечення вимог, які не заявлялись.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом до Державного реєстратора Галкіна Є.В., КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора Галкіна Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.11.2016 року №32408972 та №32407959 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні записи за номерами № 17481168 , № 17481159 , № 17481140 , № 17481919 , № 17481847 .

- зобов`язати Комунальне підприємство «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (40291338) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.11.2016 року №32408972 і №32407959, та про скасування реєстраційних записів за номерами №17481168, № 17481159 , № 17481140 , № 17481919 , № 17481867 , № 17481847 .

Таким чином, з викладеного вбачається, що позовні вимоги позивачем пред`явлені до Державного реєстратора Галкіна Є.В. та КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ОТП Банк» на нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами загальною площею 311,6 кв.м та земельною ділянкою загальною площею 0,1407 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , заяви про забезпечення позову та поданих заявником доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки АТ «ОТП Банк», за яким було зареєстровано право власності на нерухоме майно, не є відповідачем у справі та до нього не заявлено позовних вимог.

При цьому заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може ускладнити ефективний захист прав позивача про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У пункті 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, зазначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Тому суд першої інстанції, враховуючи предмет спору ( немайнові вимоги до державного реєстратора, відсутність вимог до нового власника майна щодо оспорювання права власності), дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо нерухомого майна, що належить третій особі АТ «ОТП Банк», задоволенню не підлягає.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 листопада 2019 року у справі № 501/2461/19, від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 761/46606/18-ц.

У постанові від 05 вересня 2019 року № 361/2175/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяження, зобов`язання вчинити певні дії є вимогами немайнового характеру, і в разі їх задоволення рішення державного реєстратора вважатимуться протиправними та будуть скасовані, а також будуть скасовані записи про право власності з моменту набрання рішенням суду законної сили. Саме рішення суду за наслідками розгляду справи не потребуватиме примусового виконання.

Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки між сторонами існує спір щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень, а не щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за АТ «ОТП Банк», який не є відповідачем у справі.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки арешт може бути накладено на майно відповідача, а не третьої особи.

Колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивачем не доведено, що існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки у випадку їх задоволення перешкоди для виконання судового рішення відсутні, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.