Справа № 454/2165/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 січня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів-,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про стягнення коштів з наступних підстав:

В 2016 році відповідачка по справі - ОСОБА_2 звернулася до позивачки з проханням позичити їй на нетривалий час грошові кошти в розмірі 2000 тисячі гривень. Враховуючи, те що позивачка добре знала відповідачку яка працювала в поштовому відділені села Забужжя на посаді завідувача, та мала в наявності таку сума грошей, вона погодився позичити відповідачці гроші, а відтак сторони уклали усний договір позики.

На підтвердження укладення договору, відповідачка розписки не надавала, а позивачка в свою чергу не вимагала такої, крім того погоджений сторонами термін позики був нетривалим, а відтак сумнівів в тому що кошти не буде повернуто не виникало позаяк позичальниця, була добре знайомою моїй довірительці, мала постійну оплачувану роботу, та достатній матеріальний стан.

Через деякий час позивачка звернулася до відповідачки з проханням повернути позичені кошти, на що відповідачка, не відмовилася повернути кошти проте попросила недовго зачикати з поверненням. Така ситуація повторювалася декілька разів, а згодом відповідачка стала уникати позивачку, не реагувати на її вимоги та ігнорувати її телефонні дзвінки, що викликало у позивачки сумнів у поверненні боржником коштів взагалі.

Згодом позивачці стало відомо що ОСОБА_2 , зловживаючи довірою знайомих, односельчан, та родичів, позичала та не повернула в різний період часу в різній сумі, грошові кошти як в гривні так і в іноземній валюті, в наслідок чого позивачка прийшла до висновку що ОСОБА_2 є шахрайкою, та не має наміру повернути позичені кошти.

19.10.2017р. позивачка спільно з односельчанами звернулася із спільною заявою до Сокальського ВП Червоноградського ВПГУНП у Львівській області, щодо шахрайських дій ОСОБА_2 .

В ході дослідної перевірки по вказаній заяві відповідачка по справі надала пояснення та розписку про те що вона дійсно позичала зазначені кошти та зобов`язується їх повернути протягом місяця, дана розписка міститься в матеріалах дослідчої перевірки.

Проведеною перевіркою встановлено що ознак кримінального правопорушення не виявлено, а тому прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви та рекомендовано заявникам звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності просить позов задоволити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибула, однак належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.І ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статті 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлюється форма договору позики: усна або письмова. Якщо сума за договором позики, що укладається, перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян - договір позики має укладатись у письмовій формі. В даному випадку договір укладався усно і це хоч і є недотриманням форми укладання договору позики, проте не тягне за собою його недійсності. Договір є дійсним. Відповідач визнає, що отримала гроші за договором позики, визнає, що має повернути їх, однак не повертає.

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук