Справа № 202/1888/20
Провадження № 2/202/1234/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 червня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Нетеса Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

30.03.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з цим позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи, що 27.03.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNHDGA, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 114312,50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.03.2018 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 251173,12 доларів США, що складається з: 52077,01 доларів США - заборгованості за кредитом; 23114,21 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1778,59 доларів США. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 174203,31 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 5521,10 доларів США, що складається з: 3742,51 доларів США - заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 22.05.2016 року по 28.02.2020 року; 1778,59 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, та судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 3 зворотній бік).

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій заперечував проти позову, зважаючи на його безпідставність, просив відмовити позивачеві у задоволенні позову, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 34).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний № DNHDGA, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 114312,50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.03.2013 року (а.с. 8-10).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2020 року становить 251173,12 доларів США та складається з: 52077,01 доларів США - заборгованості за кредитом; 23114,21 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1778,59 доларів США. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 174203,31 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 (14-10цс18) дійшла такого висновку.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами кредитного договору № DNHDGA, укладеного між сторонами 27.03.2008 року, сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 27.03.2013 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 27.03.2013 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період з 22 по 27 число кожного місяця. Починаючи з 28.03.2013 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Оскільки, звернувшись до суду з цим позовом, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за відсотками, нараховану за період з 22.05.2016 року по 28.02.2020 року у розмірі 3742,51 доларів США, тобто вже після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної заборгованості за відсотками. Позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань боржником відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача комісії за користування кредитом у розмірі 1778,59 доларів США суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно із п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 (котрі діяли на час укладення кредитного договору між сторонами) банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 року № 6-174цс16 та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.10.2019 року по справі № 199/10014/15-ц.

Однак умовами кредитного договору № DNHDGA від 27.03.2008 року взагалі не передбачена сплата позичальником банку комісії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 1778,59 доларів США і відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. Відповідач про відшкодування судових витрат не заявляв.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.