01.06.2020 Суддя Горчакова О. І..
Справа № 644/364/20
Провадження № 2/644/865/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Горчакової О.І.,

секретаря судових засідань Старікова О.В.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 не прибув, представник адвокат Скребець О.М.;

відповідач КП «Харківводоканал» в особі представника адвоката Хом`як Р.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» «Про захист прав споживачів»-

в с т а н о в и в :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» «Про захист прав споживачів».

Позивач прохає:

-Визнати дії працівників КП «Харківводоканал» Літовченок С.Ю. та Ждамарова Л.В. щодо проведення 24 жовтня 2019 року перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 незаконними;

-Заборонити КП «Харківводоканал» використовувати в діяльності підприємства висновки акту перевірки ФОП ОСОБА_1 від 24 жовтня 2019 року;

-Визнати дії КП «Харківводоканал» щодо нарахування позивачу ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог п.п.3.3, п.3.4, п. 5.18 «Правил користування системами централізованого комунального водоспоживання та водовідведення в населених пунктах України» затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 190 від 27.06.2008 р. (фінансових, штрафних санкцій) 19550,67 безпідставними та незаконними;

-Зобов`язати КП «Харківводоканал» провести перерахунок оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення, за період починаючи за надані послуги з водопостачання та водовідведення, за період починаючи з 13.11.2019 року по час прийняття судом рішення, виключивши з нарахованих сум до сплати суму 19550, 67 грн відповідно до рахунку фактури № 93 від 13.11.2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником частини приміщення на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.01.2009 року за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує про те, що представниками КП «Харківводоканал» було проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складень акт від 24.10.2019 року та додано суму нарахованих штрафних санкцій.

У судовому засіданні представником КП «Харківводоканал» в особі адвоката Хом`як Р.В. було надано клопотання про закриття провадження по справі оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі заперечував, вказав про те, що договір на споживання води було укладено не на ФОП а на ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав прохав задовольнити.

Розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

З позовної заяви вбачається, що позивач , як фізична-особа підприємець є власником є частини приміщення на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.01.2009 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 14 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що спір фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов`язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При визначенні юрисдикційності спору, слід ураховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Тобто критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд розглядає справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права особи, за захистом якого вона звернулась, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статі 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред`явлено позовну вимогу.

Згідно з ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, оскільки даний спір виник між громадянином, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (фізичною особою підприємцем) та юридичною особою, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача на захист в порядку господарського судочинства і закриття провадження в справі не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» «Про захист прав споживачів».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09 червня 2020 року.

Суддя: О. І. Горчакова