Ухвала

09 червня 2020 року

м. Київ

справа №755/6875/18

провадження №61-8091ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» за участю заінтересованих осіб: відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , приватного підприємства «Консалтингова група «Арго-Експерт», державного підприємства «Сетам», філії «Центральне регіональне управління» публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подолянко Івана Володимировича, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шабанова Віталія Валерійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій та бездіяльності державного виконавця та начальника відділу примусового виконання рішень неправомірними, визнання звіту про проведення незалежної оцінки по визначенню вартості майна неправомірним, скасування висновку про оцінку вартості майна та заявки на реалізацію майна, скасування протоколу проведення електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» (далі - ТОВ «Нафтогазобладнання») звернулося із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року отримано поштою лише 15 квітня 2020 року, про що надано докази.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ТОВ «Нафтогазобладнання», не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» про поновлення строку на касаційне оскарження на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року задовольнити.

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазобладнання» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька