УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредоактив» на рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Херсонського виконавчого округу Манікін Дмитро Сергійович,

встановила:

Представник скаржниказвернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що Дніпровським районним судом м.Херсона розглядалась цивільна справа №2-3560/09. Рішенням від 03.12.2009 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Комерційний Банк Володимирський». Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.03.2010 року скасовано рішення першої інстанції та винесено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний Банк Володимирський» заборгованості у сумі 178 876,30 грн., заборгованості за процентами у сумі 15924,16 грн., пені у розмірі 1600,74 грн., судового збору у сумі 1700,00 грн., витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., всього 198221,20 грн. Дніпровським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист №23560/09 від 13.05.2010 року. 30.04.2015 року Дніпровським районним судом м.Херсона винесено ухвалу по справі №2-3560/09, якою змінено сторону (стягувача) за виконавчим провадженням по виконанню виконавчого листа з ПАТ «Комерційний Банк Володимирський» на ТОВ «Інвест Кредит Капітал». 19.05.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області було винесено ухвалу, якою замінено стягувача з ТОВ «Інвест Кредит Капітал» на ТОВ «Кредоактив». У подальшому виконавчий лист перебував на виконанні у приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Д.С., яким було відкрито виконавче провадження №57424664. 16.05.2019 року приватним виконавцем Манікіним Д.С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа у зв`язку з тим, що нібито, щодо єдиного виявленого майна боржника будинку АДРЕСА_1 існує заборгованість щодо звернення стягнення на заставне майно через дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Скаржник не погоджується з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, вважає її такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, підлягає скасуванню. Обов`язкове застосування Закону про мораторій відбувається у разі якщо іпотечне майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя з метою недопущення стягнення на єдине житлове приміщення позичальника/майнового поручителя, кредит є валютним та наданий на споживчі цілі. Закон має на меті захисти позичальника/майнового поручителя від втрати єдиного житла у ситуації, що виникла у зв`язку з істотною зміною суми зобов`язання за кредитним договором, що пов`язана із валютними коливаннями та інфляцією. Проте, згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 30.03.2010 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у сумі 178 876,30 грн., заборгованості за процентами у сумі 15924,16 грн., пені у розмірі 1600,74 грн., судового збору у сумі 1700,00 грн., витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., всього 198221,20 грн. Тобто, заборгованість боржника зафіксована у гривні та на неї не впливають валютні коливання та інфляція. Дійсно, будинок АДРЕСА_1 є предметом іпотеки за іпотечним договором, що укладений 25.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу та зареєстровано за №605. Даний іпотечний договір укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №К/017/2101 під заставу нерухомого майна від 25.02.2008 року. У вказаному договорі не зазначено, що кредит надано на споживчі цілі. Виходи приватного виконавця буди зроблені у різний час, опитані сусіди, проте виявити боржника за адресою АДРЕСА_1 не виявилося можливим, жодного підтвердження того, що боржник проживає у цьому будинку немає. Це вказує, що цей будинок не використовується для постійного проживання боржника і це не є його єдиним житлом. Крім того, у матеріалах виконавчого провадження наявний лист Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 12.11.2018 року, у відповідності до якого у реєстрі територіальної громади міста Херсона відсутні відомості про місце реєстрації боржника. Таким чином, актуальні відомості про реєстрацію та фактичне місце проживання боржника за вказаною адресою на момент здійснення виконавчого провадження відсутні. У зв`язку з викладеним, представник скаржника просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.05.2019 року, що винесена приватним виконавцем Херсонського виконавчого округу Манікіним Д.С.; зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Д.С. відновити виконавче провадження №57424664 з виконання виконавчого листа №2-3560/09 від 13.05.2010 року, що виданий Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у сумі 178 876,30 грн., заборгованості за процентами у сумі 15924,16 грн., пені у розмірі 1600,74 грн., судового збору у сумі 1700,00 грн., витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., всього 198221,20 грн.; зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Д.С. вчинити дії щодо опису, арешту та примусової реалізації належного боржнику будинку АДРЕСА_1 з метою виконання виконавчого листа №2-3560/09 від 13.05.2010 року, що виданий Дніпровським районним судом м.Херсона.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року прийнято скаргу до розгляду.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у вставлений законом порядку.

Заінтересовані особи всудове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка належно повідомлених учасників не перешкоджає розгляду скарги за суттю, суд ухвалив розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За умовами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

Судом встановлено, що 25.02.2008 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №К/017/2101, згідно якого кредитодавець надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 25000,00 доларів США на строк з 25.02.2008 року по 23.02.2018 року, а позичальник приймає його та зобов`язується повернути кредит не пізніше встановленого цим пунктом строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені цим договором. Для забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійних, можливих неустойок та інших витрат за цим договором, кредитодавцем приймається застава нерухомого майна, про що укладається іпотечний договір з ОСОБА_1

25.02.2008 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням від 03.12.2009 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Комерційний Банк Володимирський».

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30.03.2010 року скасовано рішення першої інстанції та винесено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний Банк Володимирський» заборгованості у сумі 178 876,30 грн., заборгованості за процентами у сумі 15924,16 грн., пені у розмірі 1600,74 грн., судового збору у сумі 1700,00 грн., витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., всього 198221,20 грн.

Дніпровським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист №23560/09 від 13.05.2010 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 30.04.2015 року по справі №2-3560/09 замінено сторону (стягувача) за виконавчим провадженням по виконанню виконавчого листа з ПАТ «Комерційний Банк Володимирський» на ТОВ «Інвест Кредит Капітал».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2017 року замінено стягувача з ТОВ «Інвест Кредит Капітал» на ТОВ «Кредоактив».

16.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа №2-3560/09, виданого 13.05.2010 року Дніпровським районним судом м.Херсона, на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що житловий будинок, а саме: будинок АДРЕСА_1 , який належить боржнику ОСОБА_1 , виступає в якості забезпечення зобов`язань боржника в іноземній валюті, звернення стягнення на нього заборонено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно актів приватного виконавця виходи за адресою: АДРЕСА_1 : від 06.11.2018 року, яким встановлено, що за вказаною адресою боржника не виявлено, будь-які особи відсутні, ознаки використання будинку за призначенням відсутні, залишено повідомлення боржнику про наявність виконавчого провадження; від 27.11.2018 року, яким встановлено що вказаною адресою боржник або будь-які інші особи відсутні, доступ виконавця до житла для перевірки майнового стану не забезпечено. Ознаки використання будинку для житла відсутні; від 12.12.2018 року, яким встановлено, що боржника за вказаною адресою не виявлено, ознаки перебування боржника або інших осіб за вказаною адресою відсутні; від 18.01.2019 року, яким встановлено, що за адресою місяця проживання боржника, осіб які проживають у будинку не виявлено, світло в будинку вимкнене, ознак опалення будинку не встановлено, зі слів сусідів господарі будинку бувають виключно влітку не тривалий час.

Згідно листа Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 12.11.2018 року, у реєстрі територіальної громади міста Херсона відсутні відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України , міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення ім`ям України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до частини першої ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної постанови), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені га по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи га дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. .

Згідно п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Пре заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якаю таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку:

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

При цьому, пунктом 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набранню чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» тимчасово зупинено примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке, у тому числі перебуває в іпотеці, за таких умов:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя;

- у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно:

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва, нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Між тим, постанова, яка оскаржується, не відповідає вказаним вимогам. Направлені матеріали виконавчого провадження не містять в собі даних щодо виконання вимог, визначених законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Конституційний Суд України наголосив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення.

За змістом частини першої статті 129 Конституції України та частини першої статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою частиною якого є доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виходячи із гарантій, закріплених у статтях 55, 129,129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 ЦПК України, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без мотивів прийняття такого рішення з посиланням на вимоги п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та без виконання вимог ст.ст.13,18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання виконавчого листа, не можуть вважатись правомірними, оскільки перешкоджають доступу стягувану до належного виконання судового рішення, а отже і доступу до правосуддя.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі №688/1619/17-ц (провадження 61-24783 св18), постанові від 31.07.2019 року у справі №554/2155/17 (провадження 61-27648св18).

Отже, вимоги скарги є такими, що підлягають задоволенню в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження.

В іншій частині вимог скарги щодо зобов`язання приватного виконавця вчинити певні дії слід відмовити, оскільки виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 258-259, 260, 261, 263, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредоактив» на рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Херсонського виконавчого округу Манікін Дмитро Сергійович задовольнити частково.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.05.2019 року, що винесена приватним виконавцем Херсонського виконавчого округу Манікіним Д.С.

Зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Д.С. відновити виконавче провадження №57424664 з виконання виконавчого листа №2-3560/09 від 13.05.2010 року, що виданий Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у сумі 178 876,30 грн., заборгованості за процентами у сумі 15924,16 грн., пені у розмірі 1600,74 грн., судового збору у сумі 1700,00 грн., витрати ІТЗ у сумі 120,00 грн., всього 198221,20 грн.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан