Справа № 6/0913/32/11
Номер провадження 6/350/4/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалами Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2011 року та 04 вересня 2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2011 року Рожнятівський районний суд обмежив його у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язання згідно виконавчих листів № 2-219 від 14 травня 2010 року про стягнення з нього на користь АТ «Райфайзан Банк Аваль» 29831,67 гривень та № 2-1441 від 28 грудня 2010 року про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» 255745,77 гривень.

04 вересня 2015 року Рожнятівський районний суд обмежив його у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язання згідно виконавчого листа № 2/350/704/2014 від 09 грудня 2014 року виданого Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 126 250 гривень.

На даний час він є інвалідом першої неробочої групи. Відповідну групу інвалідності він отримав після інсульту в 2018 році. В Україні він проходив курси реабілітації в «Ребілітаційному комплексі Великий Любінь», які дали позитивні результати, навчили заново ходити, їсти та інших базових навичок, проте більш глибокої реабілітації даний комплекс запропонувати не може. За рекомендацією лікарів він попросив своїх друзів, які проживають у Польській республіці, щоб вони зв`язались з Центром реабілітації в Кроянтах (Centrum Rehabilitacji w Krojantach). У вказаному центрі працюють провідні польські лікарі, які проводять інноваційну реабілітацію, що допоможе йому повністю відновитись після інсульту, відновити його працездатність. Фахівці даного центру проаналізувавши його хворобу та переглянувши медичні документи зробили висновок, що йому можна допомогти та фактично запросили на консультацію.

Обмеження у праві виїзду за межі території України порушує його права на вільне пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, передбачені ст.33 Конституції України, ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Не оспорюючи наявність боргових зобов`язань, з метою їх повного погашення, просить надати можливість відновитись після хвориби, шляхом скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Таким чином, він змушений звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з проханням скасувати обмеження щодо нього.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав в повному об`ємі та просив їх задоволити.

Представник заінтересованої особи відділу ДВС Рожнятівського районного управління юстиції Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у їхній відсутності.

Представники заінтересованих осіб стягувачів: «Комерційний Індустріальний Банк», АТ УкрСиббанк та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи у відповідності до вимог ст.441 ЦПК України.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст.274 ЦК України, обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними.

Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно п. 4 розділу IV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65,інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що в провадженні відділу ДВС Рожнятівського районного управління юстиції перебуває об`єднане виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 2-219 від 14 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 , у користь АТ «Райфайзан Банк Аваль» 29831,67 гривень, № 2-1441 від 28 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 у користь АТ «УкрСиббанк» 255745,77 гривень та № 2/350/704/2014 від 09 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 126 250 гривень.

Ухвалами Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2011 року та 04 вересня 2015 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (а.с.14-16).

Згідно наданих медичних документів (а.с.6,9) ОСОБА_1 , який є інвалідом І групи (а.с.4) за станом здоров`я потребує медичної реабілітації за кордоном.

Людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України).

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Судом встановлено, що боржник шляхом виїзду за межі України не має наміру ухилитися від виконання зобов`язання, а навпаки шляхом реабілітації та відновленням працездатності забезпечити можливість заробляти кошти, тобто ухилення боржника не вбачається.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відпала необхідність в застосуванні тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України, як заходу забезпечення виконання судового рішення, а тому дана заява підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 10,12, 259, 264, 265, 268, 441 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , накладене ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2011 року №6/0913/32/11 та ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року справа №350/1533/14-ц номер провадження 6/350/25/2015.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: