ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5785/20 Справа № 210/866/20 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/866/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року, яке постановлено суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту рішення суду матеріали справи не містять),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Карнаух Т.В., звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення компенсації за моральну шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання нею трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 22.06.2017 року їй первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 40 % ( 20% - радикулопатія, 20% - сидеросилікоз) з 06 червня 2017 року до 01 липня 2018 року, з наступним переоглядом 01.06.2018 року.

Висновком МСЕК від 12.06.2018 року, при повторному переогляді, ОСОБА_1 було встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40 % ( 20% - радикулопатія, 20% - сидеросилікоз) з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року, з наступним переоглядом 01 червня 2020 року.

Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями їй спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просила суд стягнути на свою користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 188 920,00 грн. та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3900 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вважає, що загальний профмаршрут, який вплинув на виникнення професійного захворювання у позивачки, відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання становить 21 рік 7 місяців, проте із них вона на підприємстві відповідача пропрацювала всього 3 роки 10 місяців, тобто 19% від загального стажу в шкідливих умовах.

Крім того, зазначає, що відповідно до Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці вих. № 2/2-11-3/3005 від 07.07.2015 року у пункті 11.4 зазначено, що даними про умови праці ОСОБА_1 за періоди роботи: 07.02.1985 року - 03.10.1986 року, 09.03.1987 року-01.07.1991 року, 10.04.-01.11.1995 року, 04.06.-06.12.1996 року, 10.12.1996-17.01.1997 року відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке міськрайонне управління головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровькій області» не володіла. Вищевикладене, на думку відповідача, свідчить про те, що стверджувати, що робота на підприємстві відповідача вплинула на виникнення та розвиток професійного захворювання у позивачки упереджено та не відповідає об`єктивній дійсності.

Вказує, що на користь позивачки вже стягнуто з іншого роботодавця, за рішенням суду, компенсацію за завдану шкоду у розмірі 60.000,00 грн. Зазначає, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки, позивачка при укладенні трудового договору була повідомлена про умови праці, наявність на її робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, її права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, а тому підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим. Зазначає, що суд першої інстанції в судовому рішенні посилається на норми ЦПК України, в редакції 1963 року, проте, правові норми у цій редакції не підлягають застосуванню до правовідносин сторін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 17.07.1984 року по 28.08.1984 року, з 31.10.1986 року по 16.01.1987 року, з 12.08.1991року по 04.04.1995 року працювала машиністом крана металургійного виробництва, КЦ №1 Криворізького металургійного заводу, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 28.05.1999 року по 26.06.2017 року працювала машиністом конвеєра дробової фабрики, ДФ № 1, УДТК ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК», у шкідливих умовах праці (а.с.25-30).

26.06.2017 року позивачка була звільнена з ПАТ «ПІВДГЗК», за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України (а.с.25-30).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 222 від 21.02.2017 року ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання з діагнозами: сидеросилікоз першої-другої стадії (t/r,Ѕ,pqp, od), ускладнений хронічним бронхітом. ЛН першого-другого ступеня. Радикулопатія попереково-крижова L4-L5-S1 справа, шийна С5-С6 справа помірні статико-динамічні порушення хребта ( а.с. 10-11).

Відповідно до пункту 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.03.2017 року, ОСОБА_1 , працюючи машиністом конвеєра ДФ, ДФ №1, УДТК в ВАТ «ПівдГЗК» виконувала роботи по керуванню конвеєрами і привідною станцією конвеєра та їх обслуговуванню: регулюванню натягу і руху стрічки; чищенню роликів, роликоопор, рам, тічок; виявленню та усуненню недоліків обладнання; змиву зливних канав в масло станціях.

Внаслідок недосконалості робочого місця, ОСОБА_1 підпадала під вплив пилу, концентрація якого, якого перевищувала нормативні показники та фізичного навантаження, що перевищувало нормативні показники.

Працюючи машиністом крану металургійного виробництва конверторного цеху №1 Криворізького металургійного заводу (в подальшому КМК «Криворіжсталь») виконувала роботу з впливом пилу, концентрація якого, перевищувала нормативні показники.

Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_1 від 07.07.2015 року на КМК «Криворіжсталь», період з 17.07.1984 року по 28.08.1984 року, з 31.10.1986 року по 16.01.1987 року, з 12.08.1991 року по 04.04.1995 року, встановлено перелік шкідливих факторів, що мали місце при виконанні працівником технологічного процесу : машиніст крану МВ ККЦ №1 ПАТ «АМКР» - запиленість, шкідливі хімічні речовини, важкість та напруженість праці, несприятливий мікроклімат, шум, перепади температур.

Згідно пункту 17 вищевказаного Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання є виконання роботи, яка пов`язана з впливом пилу, концентрація якого перевищувала нормативні показники та фізичного навантаження, що перевищувало нормативні показники.

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.03.2017 року зазначено, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж більше 21 року в умовах впливу пилу і більше 17 років в умовах фізичного перевантаження та неодноразову зміну керівництва структурних підрозділів підприємства, конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійног захворювання, встановити неможливо.

Висновком МСЕК від 22.06.2017 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 40 % ( 20% - радикулопатія, 20% - сидеросилікоз) з 06 червня 2017 року до 01 липня 2018 року, з наступним переоглядом 01.06.2018 року ( а.с. 8,8-зворот).

Висновком МСЕК від 12.06.2018 року, при повторному переогляді, ОСОБА_1 було встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40 % ( 20% - радикулопатія, 20% - сидеросилікоз) з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року, з наступним переоглядом 01 червня 2020 року (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався нормами ЦК Української РСР, в редакції 1963 року.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, позивачці первинно висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності 22.06.2017 року у зв`язку з професійним захворюванням, тобто встановлено наявність втрати професійної працездатності, що надало їй право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися положення ЦК України, у редакції 2004 року.

Разом з тим, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не з`ясував належним чином, які правові норми підлягають застосуванню до правовідносин сторін, вирішивши спір на підставі положення статті 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно ж ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду на підставі ч. 4 ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове рішення та застосувати норми матеріального права, які регулюють правовідносини сторін та не були застосовані судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 березня 2017 року, причиною професійного захворювання позивачки є багаторічна праця позивачки в умовах запиленості повітря робочої зони та фізичного навантаження.

Отже, роботодавець Криворізький металургійний завод, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивачки допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що професійні захворювання позивачки, які завдають їй фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про те, щопозивачка на підприємстві відповідача пропрацювала всього 3 роки 10 місяців, тобто 19% від загального стажу в шкідливих умовах, в зв`язку з чим її робота на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці не може вважатися такою, що вплинула на виникнення у неї хронічного професійного захворювання, оскільки це спростовується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 березня 2017 року, де зазначено, що професійні захворювання виникли внаслідок праці позивачки також і на КМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка була повідомлена про умови праці, наявність на її робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, її права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки добровільність виконання позивачкою робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Колегія суддів, вважає що розмір моральної шкоди до стягнення з відповідача на користь позивачки необхідно визначити з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Таким чином, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме характер отриманих професійних захворюваннь, роботу позивачки тільки на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в умовах впливу шкідливих факторів, впродовж 03 років 10 місяців, відсоток втрати нею професійної працездатності в розмірі 40 %, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачкою моральних страждань, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та стягує з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходів фізичних осіб, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання нею трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів стягує з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривні 80 копійок.

Керуючись ч. 4 ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення компенсації за моральну шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривні 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: