ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4794/20 Справа № 183/5863/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року позивачзвернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з липня 2014 року він з відповідачем ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина - ОСОБА_3 . Як після народження так і до народження дитини він та відповідач ОСОБА_2 проживали в квартирі, що належала ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що 21 травня 2017 року ОСОБА_2 зібрала свої речі, забрала дитину та пішла з дому, влітку 2017 року ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства. 25 квітня 2018 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис № 1349 про внесення відомостей позивача, як батька дитини. Проте, наразі відповідачка у добровільному порядку не дає можливості спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що він має належне житло, в якому є всі умови для спілкування та ночівлі дитини та умови для її навчання та розвитку, він отримує достатні доходи та має можливість забезпечити сина всім необхідним, він не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем мешкання. Також він жодним чином не заперечує проти проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене та уточнений позов, позивач просивсуд зобов`язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити йому, ОСОБА_1 способи участі у вихованні дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ним, а саме:

1. До досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 4-х років: батько дитини ОСОБА_1 може бачитись з дитиною щосуботи з 09.00 год. до 13.00 год., щонеділі з 15.00 год. до 19.00 год., щосереди або щочетверга (в залежності від власної зайнятості та можливостей дитини) з 15.00 год.-19.00 год.; в разі якщо через хворобу дитини побачення дитини з батьком не відбулось, батько дитини може побачитись з дитиною в будь-який інший зручний для обох батьків та дитини день з 15.00 год. до 19.00 год.; всі побачення дитини з батьком до досягнення дитиною 4-х років відбуваються без присутності матері дитини - ОСОБА_2 , в межах населеного пункту, в якому проживають мати з дитиною.

2. З 4-х років і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5-ти років: батько дитини ОСОБА_1 може бачитись з дитиною щосуботи з 09.00 год. до 13.00 год. та з 15.00 год. до 19.00 год., щонеділі з 09.00 год. до 13.00 год.; всі побачення дитини з батьком з настання дитиною 4-х років і до досягнення дитиною 5-ти років відбуваються без присутності матері дитини - ОСОБА_2 , в межах населеного пункту, в якому проживають мати з дитиною; з дозволу матері дитини - ОСОБА_2 , батько дитини ОСОБА_5 , в оговорені вище дні та час побачень, може забирати дитину до м. Дніпро, при цьому ОСОБА_1 зобов`язується вчасно повертати дитину матері.

3. З 5-ти років і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 6-ти років: батько дитини ОСОБА_1 може бачитись з дитиною що п`ятниці з 15.00 год. до 19.00 год. та щонеділі з 09.00 год. до 20.00 год., щосереди або щочетверга, в залежності від власної зайнятості та можливостей дитини, з 15.00 год. до 20.00 год.; всі побачення дитини з батьком з настання дитиною 5-ти років відбуваються без присутності матері дитини - ОСОБА_2 ; за власним бажанням, без дозволу або згоди матері дитини - ОСОБА_2 , батько дитини ОСОБА_5 , має право забирати дитину до м. Дніпро, при цьому ОСОБА_1 зобов`язується вчасно повертати дитину матері; батько дитини ОСОБА_5 , може влітку 2 рази по 15 днів за власним бажанням, без присутності матері дитини, брати дитину на відпочинок за межі місця проживання обох батьків, при цьому батько дитини - ОСОБА_1 зобов`язується вчасно повертати дитину матері.

4. Незалежно від віку дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_3 відзначається з батьками по черзі, починаючи з матері - ОСОБА_2 ; батько - ОСОБА_1 , у такому випадку, відзначає день народження дитини у найближчу суботу з 09.00 год. до 20.00 год.; при цьому, до досягнення дитиною 5-ти років в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, а після досягнення дитиною 5-ти років - на вибір батька дитини або в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, або в межах населеного пункту, де мешкає батько дитини. В останньому випадку батько зобов`язується вчасно повертати дитину матері; день народження батька дитини - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_7 у разі якщо це не припадає на вихідний день - з 09.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_2 , у разі якщо припадає на робочий день - з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини; при цьому, до досягнення дитиною 5-ти років в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, а після досягнення дитиною 5-ти років - на вибір батька дитини або в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, або в межах населеного пункту, де мешкає батько дитини. В останньому випадку батько зобов`язується вчасно повертати дитину матері; дитина проводить з кожним із батьків по черзі всі державні та православні свята, які визначені вихідними днями. При цьому до досягнення дитиною 5-ти років - всі побачення батька з дитиною відбуваються з 09.00 год. до 20.00 год. в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, а після досягнення дитиною 5-ти років - з 09.00 год. до 20.00 год. на вибір батька дитини або в межах населеного пункту, де мешкають дитина з матір`ю, або в межах населеного пункту, де мешкає батько дитини. В останньому випадку батько зобов`язується вчасно повертати дитину матері.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ним, встановивши часи зустрічі батька ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 :

- кожна субота - з 15.00 до 17.00 год. на дитячому майданчику за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері ОСОБА_2 ;

- щосереди або щочетверга (за вибором батька) з 15.00 год. до 19.00 год. на дитячому майданчику за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері ОСОБА_2 ;

- при виконанні даного графіку батькам брати до уваги стан здоров`я та зайнятість дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, проживали в квартирі позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про складено відповідний актовий запис № 1349, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 11 квітня 2018 року.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про усунення батьку дитини перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 21.10.2019 року за вих. № 1607/0/2-19, органом опіки та піклування встановлено, що батьки ОСОБА_4 проживали разом у цивільному шлюбі з липня 2014 року по травень 2017 року в м. Дніпрі. Після розірвання цивільних стосунків, ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною переїхала до м. Новомосковська, де і проживає разом із сином за адресою АДРЕСА_3 .

Після народження ОСОБА_6 , позивач забрав дитину з пологового будинку, але в свідоцтві про її народження не зареєстрував себе як батько. Такий запис був внесений до свідоцтва про народження ОСОБА_4 в квітні 2018 року.

Відповідно до інформації Новомосковськом МЦСССДМ від 28.01.2019 була проведена оцінка потреб сім`ї ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 . Установлено, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. ОСОБА_4 знаходиться на обліку щодо влаштування у заклад дошкільної освіти. Для дитини створені належні умови для життя, навчання, розвитку. У неї є окреме спальне місце, шафа для збереження речей. У наявності сезонний та відповідно до віку одяг, взуття, розвиваючі іграшки, книжки. В квартирі чисто прибрано. Дитина забезпечена усім необхідним для життя та повноцінного розвитку, має охайний вигляд. Мати виконує батьківські обов`язки належним чином, проявляючи любов та турботу до сина. Мікроклімат в родині позитивний. Ознак складних життєвих обставин не встановлено.

29 січня 2019 року з метою дослідження емоційного стану ОСОБА_4 , мікроклімату в родині та рівня розвитку малюка був залучений психолог НМЦСССДМ. У результаті психологічного спостереження зроблено наступні висновки: між матір`ю та дитиною існує тісна прив`язаність; розвиток дитини відповідає її віку; навички самостійності сформовані вчасно; ОСОБА_7 обізнана щодо методів виховання дитини; розуміє важливість присутності батька у житті сина, але виражає побоювання за можливий негативний вплив на емоційний стан малюка в результаті незадовільного ставлення ОСОБА_8 особисто до неї, матері дитини.

Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 20.06.2018 була проведена соціально-психологічна робота з обома батьками. За її результатами виявлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує міжособистісний конфлікт у зв`язку із невизначеним питанням щодо проживання сумісної дитини з одним з батьків.

ОСОБА_9 має високий рівень тривожності, фрустрації, ригідності та агресивності. При вирішенні конфліктних ситуацій він намагається відстоювати свою власну точку зору, встановлюючи свої жорсткі вимоги та правила. Стиль батьківської поведінки у ОСОБА_1 - авторитарний, має високий рівень контролю.

ОСОБА_2 має середній рівень тривожності, фрустрації та ригідності. Між нею та сином існує оптимальний емоційний контакт. Стиль поведінки - ліберальний, середній рівень контролю, що дозволяє забезпечити теплі емоційні стосунки з дитиною.

Міжособистісний конфлікт між батьками ОСОБА_4 залишається невирішеним.

Встановлено відповідно до висновку Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що 20.04.2018 ОСОБА_1 без дозволу ОСОБА_2 забрав у неї малолітнього сина ОСОБА_4 до місця свого проживання. До 21.06.2018 батько самовільно, шляхом викрадення утримував дитину у себе, обмежуючи її спілкування з матір`ю. В ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018 про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання зазначається, що ОСОБА_1 недбало ставиться до своєї малолітньої дитини та становить загрозу життя.

Встановлено, що ОСОБА_2 не працює, має можливість багато часу приділяти вихованню сина. Вона отримує аліменти від ОСОБА_1 на утримання дитини з червня 2018 року в розмірі 3000 грн. За апеляційною скаргою ОСОБА_1 апеляційним судом м. Дніпропетровська постановлено зменшити виплату аліментів до 1500 грн. Заборгованість по аліментах станом на 31.05.2019 складає 8125 грн.

ОСОБА_1 працює неофіційно, має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З 02 вересня 2019 року дитина зарахована до навчання у ЗДО «Веселка» м. Новомосковська. Після періоду адаптації сина у дитячому закладі ОСОБА_2 має намір працювати.

10.09.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини заслухані батьки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким рекомендовано при сумісних зустрічах з дитиною ставитися один до одного з повагою, уникати конфліктів.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 21.10.2019 року за вих. № 1607/0/2-19, орган опіки та піклування вважає за доцільним встановити такий порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме:

- кожна субота - з 15.00 до 17.00 год.;

- зустрічі повинні проходити на дитячому майданчику за адресою: АДРЕСА_2 у присутності матері ОСОБА_2 ;

- при виконанні даного графіку рекомендувати батькам брати до уваги стан здоров`я та зайнятість дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховував позицію сторін, органу опіки та піклування, емоційний стан дитини, поведінку батька та прийшов до висновку, що зустрічі батька з дитиною повинні проходити у присутності матері ОСОБА_2 у спосіб, викладений у висновку пропозиції органу опіки та піклування.

В той же час, суд першої інстанції також прийшов до висновку, що зустрічі батька з сином тільки один раз на тиждень є недостатніми, судом не встановлено будь-яких перешкод у спілкуванні батька з сином у будні, в зв`язку з чим, вирішив встановити побачення також і щосереди або щочетверга з 15.00 год. до 19.00 год.

В своїй апеляційній скарзі апелянт не погоджується з таким способом участі у вихованні дитини, який встановив суд першої інстанції. Вважає, що в силу закону батьки мають рівні права щодо дитини, проте суд вказану норму не врахував та визначив йому спілкування з дитиною на підставі висновку органу опіки та піклування від 21.10.2019 року за вих. № 1607/0/2-19. Апелянт вважає, що за даним графіком спілкування батька з дитиною є обмеженим, часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною, а присутність матері унеможливить налагодження спілкування з дитиною.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ст.15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства».

За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст.159 СК України, якою регулюється вирішення спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від них, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самими сторонами, між позивачем та відповідачем існують вкрай неприязні стосунки і, зокрема, в питаннях щодо права кожного з них на участь у спілкуванні з сином.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у запропонованому позивачем способі участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 20.06.2018 була проведена соціально-психологічна робота з обома батьками. За її результатами виявлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує міжособистісний конфлікт у зв`язку із невизначеним питанням щодо проживання сумісної дитини з одним з батьків.

Встановлено, що ОСОБА_9 має високий рівень тривожності, фрустрації, ригідності та агресивності. При вирішенні конфліктних ситуацій він намагається відстоювати свою власну точку зору, встановлюючи свої жорсткі вимоги та правила. Стиль батьківської поведінки у ОСОБА_1 - авторитарний, має високий рівень контролю.

Встановлено, що ОСОБА_2 має середній рівень тривожності, фрустрації та ригідності. Між нею та сином існує оптимальний емоційний контакт. Стиль поведінки - ліберальний, середній рівень контролю, що дозволяє забезпечити теплі емоційні стосунки з дитиною.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до висновку Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 20.04.2018 ОСОБА_1 без дозволу ОСОБА_2 забрав у неї малолітнього сина ОСОБА_6 до місця свого проживання. До 21.06.2018 батько самовільно, шляхом викрадення утримував дитину у себе, обмежуючи її спілкування з матір`ю. В ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018 про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання зазначається, що ОСОБА_1 недбало ставиться до своєї малолітньої дитини та становить загрозу життя.

Зважуючи на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необхідності дотримання рівності прав батьків у наданні їм часу на спілкування з дитиною, оскільки реалізація передбачених законом батьківських прав не може здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту перешкоджання матір`ю ОСОБА_2 у спілкуванні батька ОСОБА_10 з дитиною, необхідність усунення вказаних перешкод та доцільність встановлення позивачу графіку побачень з дитиною, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 21.10.2019 року за вих. № 1607/0/2-19, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а заочне рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова