Справа № 214/6235/13-ц
6/214/68/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про поворот виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд допустити поворот виконання заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2014 року у справі №214/6235/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; в порядку повороту виконання стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти, які були стягнуті з ОСОБА_1 за виконавчим листом №2/214/369/14 від 27.05.2014 року, а саме: авансовий внесок у розмірі 69 грн. та борг у розмірі 3489 грн. 85 коп. за період з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року; в порядку повороту виконання перерахувати (повернути) ОСОБА_1 з державного бюджету України суму сплачених витрат по виконавчому провадженню №57146719 від 05.03.2019 року у розмірі 200 грн. та виконавчий збір у сумі 387 грн. 99 коп. за період з 01.04.2019 року по 31.12.2019 року. В обґрунтування заяви зазначає, що 24.03.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по справі №214/6235/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 22.07.2019 року вказане заочне рішення було скасовано та рішенням від 28.10.2019 року у задоволенні позовних вимог банку відмовлено. На підставі заочного рішення від 24.03.2014 року Саксаганським відділом ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №57146719 від 05.03.2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/214/369/14 від 27.05.2014 року, на підставі якого з пенсії ОСОБА_1 було утримано кошти: витрати виконавчого провадження у розмірі 200 грн. на користь Саксаганського ВДВС; авансовий внесок у розмірі 69 грн. на користь АТ КБ «Приватбанк»; виконавчий збір у розмірі 2408 грн. 16 коп. на користь Саксаганського ВДВС утримано в сумі 387 грн. 99 коп.; борг у розмірі 24081 грн. 55 коп. на користь АТ КБ «Приватбанк» утримано в сумі 3489 грн. 85 коп. Загальна сума коштів, яка була утримана на користь АТ КБ «Приватбанк» складає 3558 грн. 85 коп., загальна сума коштів, яка була утримана на користь Саксаганського ВДВС складає 587 грн. 99 коп. Оскільки при скасуванні рішення та відмові у задоволенні позову, питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом, тому представник заявника звернулась до суду з даною заявою.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, представник заявника надала заяву, в якій підтримала заяву про поворот виконання рішення та просила розглянути справу за її відсутності та у відсутність заявника.

АТ КБ «Приватбанк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник до суду не з`явився, заяв не надав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Отже, оскільки заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2014 року ухвалою цього ж суду від 22.07.2019 року було скасовано, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено, а питання про поворот виконання рішення вирішено не було, відтак суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про поворот виконання рішення в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 авансового внеску у розмірі 69 грн. та боргу у розмірі 3489 грн. 85 коп. підлягає задоволенню.

Щодо решти вимог заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Враховуючи, що заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2014 року ухвалою суду від 22.07.2019 року скасовано, рішенням цього ж суду від 28.10.2019 року у задоволенні позовних вимог банку відмовлено, відтак стягнутий виконавчий збір при примусовому виконанні вищезазначеного заочного рішення підлягає поверненню. Між тим, такі повноваження щодо повернення виконавчого збору Законом України «Про виконавче провадження» надані державному виконавцю.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, у разі порушення державним виконавцем прав боржника ОСОБА_1 з приводу не повернення стягнутого виконавчого збору при закінченні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/214/369/14, за наявності на те достатніх правових підстав, заявник не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідною скаргою з приводу бездіяльності державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, як то передбачено Розділом VII ЦПК України.

Таким чином, виходячи з викладеного, захист прав заявника щодо повернення сплаченого виконавчого збору може бути здійснено у вищезазначений спосіб, а не в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи, державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2/214/369/14 в межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом вчинялись дії направлені на стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів, указаних у виконавчому листі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються, зокрема і з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», встановлено види витрат виконавчого провадження, якими зокрема є: виготовлення документів виконавчого провадження; пересилання документів виконавчого провадження; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Законом не передбачено підстав повернення витрат виконавчого провадження, які були стягнуті з боржника при примусовому виконанні виконавчого документа.

Підставою стягнення витрат виконавчого провадження було саме виконавче провадження (вчинення виконавцем дій щодо примусового виконання виконавчого листа) та відповідне рішення державного виконавця. Виконавче провадження закінчене, однак закінчення виконавчого провадження не свідчить, що підстава для набуття виконавчою службою грошових коштів в порядку стягнення витрат виконавчого провадження зникає, а тому такі грошові кошти не можуть бути повернутими.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні вимог заяви щодо повернення сплаченого виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню, належить відмовити.

Керуючись ст. 444 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про поворот виконання рішення задовольнити частково.

Допустити поворот виконання заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року у цивільній справі №214/6235/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В порядку повороту виконання стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) кошти стягнуті за виконавчим листом №2/214/369/14 від 27.05.2014 року, а саме: авансовий внесок у розмірі 69 грн. та борг у розмірі 3489 грн. 85 коп.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Попов