У Х В А Л А Справа 2-1761/11 Ім`ям України Провадження № 6/932/99/20

05 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представника акціонерного товариства «Укргазбанк» Артемова А.О. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2012 року задоволено позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та стягнуто із них на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 247 629,34 долари США та 695 468,92 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

05 березня 2020 року представник АТ «Укргазбанк» Артемов А.О. звернувся до суду із письмовою заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання. У заяві посилається на те, що банком 26 березня 2013 року отримано два виконавчі листи у справі, які у річний строк пред`явлено до виконання до органів ДВС. Внаслідок тривалого невиконання боржником ОСОБА_2 судового рішення та відсутністю будь-якої інформації від Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, банк, як стягувач, вимушений був звертатись до відділу із численними запитами про стан виконавчого провадження, які, втім, залишені відділом без реагування. Лише 30 вересня 2019 року банком отримано відповідь заступника начальника Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у якій повідомлено про те, що при здійсненні виконавчого провадження майно боржника розшукано не було, у зв`язку із чим, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві. Надати більш детальну інформацію чи докази направлення виконавчого листа банку, відділ можливості не має, внаслідок знищення архіву по строку його зберігання. Втім, банк, як стягувач, не отримував ні постанови про повернення виконавчого документу, ні самого виконавчого листа. Через це, виконавчий лист втрачений не з вини банку, як стягувача. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, однак сплив строку має місце внаслідок неналежного виконання відділом ДВС свого обов`язку із надіслання копії постанови та виконавчого документу стягувачеві.

Сторони в судове засідання не з`явились, письмових заяв та клопотань суду не надали. Представник заявника прохав вирішити його заяву у його відсутність. Спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно із вимогами ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, після переривання, встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

05.10.2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», відповідно вимог п.5 Прикінцевих та перехідних положень якого, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, в даному випадку, в трирічний строк (ст. 12).

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заяву задовольнити з наступних підстав. На примусовому виконанні у Дніпровському районному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходився виконавчий лист № 2-1767/11, який видано 26 березня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 247 629,34 долари США та 695 468,92 грн., та про стягнення судових витрат у сумі 3439 гривень. Відповідно до довідки начальника Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 30 вересня 2019 року, 10 березня 2014 року виконавче провадження було відкрито, а 20 травня 2015 року державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у зв`язку із тим, що майно боржника, на яке можливо звернути стягнення, не розшукано. Надати більш детальну інформацію чи докази надіслання стягувачу виконавчого листа, відділ ДВС можливості не має, через те, що архів, по строку його зберігання, знищено. Оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутній документ, який би підтверджував факт отримання виконавчого листа стягувачем, суд приходить до висновку про те, що він був втрачений при пересилці. Тому, з метою забезпечення виконання судового рішення суд вважає за можливе видати дублікат виконавчого листа.

Судом встановлено, що навіть з урахуванням вимог Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», а також перериванням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, стягувачем цей строк пропущено з поважної причини, якою є втрата виконавчого документу органом ДВС. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, які визнано судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відтак, за встановлених обставин поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та втрати виконавчого листа не з вини стягувача, з метою захисту права стягувача та забезпечення виконання остаточного судового рішення, заяву АТ «Укргазбанк» належить задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 258-260, 353, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника акціонерного товариства «Укргазбанк» Артемова А.О. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання задовольнити.

Поновити акціонерному товариству «Укргазбанк» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у відношенні боржника ОСОБА_2 , що виданий на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2017 року у цивільній справі № 2-1767/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Видати акціонерному товариству «Укргазбанк» дублікат виконавчого листа по справі № 2-1767/11 по виконанню рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 247 629,34 долари США та 695 468,92 грн., а саме: поточних зобов`язань щодо повернення кредиту 164 252,00 доларів США; прострочених зобов`язань щодо повернення кредиту 45 448,00 доларів США; прострочених зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом 37 929,34 доларів США; пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту 286 431,66 грн.; пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом 409 037,26 грн., а також понесених витрат по справі сплаченого судового збору в сумі 3219 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та витрат, пов`язаних із викликом відповідача до суду в сумі 100 грн.

Ухвала суду, в силу вимог ч. 1 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення учасниками справи, що брали участь у судовому засіданні, або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, які не брали участь у судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, на подання апеляційної скарги, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І. Ю. Литвиненко