Справа № 2-3889/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

за участі державного виконавця Мельника В.В.

представника боржника адвоката Цуняка В.Й.

та представника стягувача адвоката Пелих А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельника В.В. про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельник В.В. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з поданням про примусове проникнення, в порядку ст. 439 ЦПК України, до квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа №2-3889/10 виданого 29.07.2010 р. Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по договору кредиту у розмірі 63348,87 дол.США, що станом на 02.06.2010 р. згідно офіційного курсу Національного банку України в гривневому еквіваленті становить 503560,17 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи.

Подання мотивоване тим, що виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3889/2010 виданого 29.07.2010 року. Державним виконавцем вчинялись дії з примусового виконання виконавчого листа, однак боржником рішення не було виконано, що призвело до вжиття відносно нього вищезазначених заходів примусового виконання.

В ході примусового виконання рішення 24.02.2020 р. та 17.03.2020 було здійснено вихід за вказаною адресою проживання боржника, однак на стукіт в двері ніхто не відчинив, що підтверджується відповідними актами державного виконавця.

З наведених підстав просив суд задовольнити подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст.439 ЦПК України, подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи розглядається в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання, зазначив, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, в добровільному порядку доступу в квартиру не надає, іншого майна на яке можна звернути стягнення не виявлено.

Представник стягувача підтримав подання державного виконавця, просив суд його задоволити. Підтримав письмові пояснення від 27.05.2020 р.

Представник боржника у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання. Зазначив, що воно є необґрунтованим та безпідставним.

Представником боржника до матеріалів справи долучено клопотання від 04.02.2020 р. адресоване головному державному виконавцю Мельнику В.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа №2-3889/2010, виданого 29.07.2010 р., за рахунок предмета іпотеки квартири АДРЕСА_3 .

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши та вивчивши матеріали справи та подання, суд вважає, що подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникненя до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

На примусовому виконанні головного державного виконавця Мельника В.В. перебуває виконавче провадження №АСВП 45785356 з виконання виконавчого листа №2-3889/10 виданого 29.07.2010 р. Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по договору кредиту у розмірі 63348,87 дол. США, що станом на 02.06.2010 р. згідно офіційного курсу Національного банку України в гривневому еквіваленті становить 503560,17 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи.

Згідно п.4 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має встановити наявність таких умов: постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу боржника рекомендованим листом із повідомленням про вручення; боржник перешкоджає чи ухиляється від виконання рішення суду; виконавець вжив усіх заходів для виконання судового рішення, однак виконати рішення не вдалося.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до свого житла. Додані до подання акти державногоо виконавця від 24.02.2020 року та 17.03.2020 року щодо неможливості потрапити у квартиру боржника не свідчать про факт присутності боржника у вказаному жилому приміщенні та свідомого невиконання законних вимог державного виконавця. Відповідно і акти державного виконавця від 09.09.2019 р.02.10.2019 р., долучені представником стягувача до письмових пояснень.

Крім того, відсутні відомості про отримання (вручення) боржником вимог державного виконавця від 05.03.2020 р та 14.02.2020 р., а відтак, не можна стверджувати, що боржник навмисно ухиляється від виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи відсутність переконливих доказів про те, що боржник свідомо ухиляється та перешкоджає вчиненню виконавчих дій, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

Керуючись ст.ст. 259, 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельника В.В. про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Заявник головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельника В.В, місцезнаходження: м.Рівне вул.Замкова 22а.

Боржник ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_2

Стягувач Філія Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк», місцезнаходження: м.Рівне вул.С.Петлюри 16;

Повний текст ухвали суду складено 10.06.2020 р.

Суддя І.О. Гордійчук