набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/138/20
12 травня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря Собчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чаплинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чаплинської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом в якому просять визнати за ними в рівних частинах по 1/2 за кожною право власності на земельну частку (пай) площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належала померлій на підставі сертифіката серії ХС №0212939, виданого 25 лютого 2000 року Чаплинською районною державною адміністрацією, що увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачів - ОСОБА_4 . Спадщину після смерті бабусі прийняла мати позивачів - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на право на земельну частку (пай) площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, що фактично увійшла до складу спадщини після смерті бабусі, але спадкові права на яку не були оформлені належним чином. 11 вересня 2017 року позивачі звернулися до Чаплинської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .. Після вивчення усіх, наданих спадкоємцями документів, державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 , було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, де зазначили, що позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду належним чином повідомлялись.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачів ОСОБА_4 . Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 .
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла мати позивачів ОСОБА_3 , шляхом звернення до Чаплинської державної нотаріальної контори. Внаслідок чого було відкрито спадкову справу №49/94 та 12.10.1995 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстровано в реєстрі за №2016.
Як зазначено в позовній заяві, після оформлення всіх спадкових прав, мати позивачів з`ясувала, що на ім`я їхньої бабусі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 9,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Зазначений факт підтверджується копією сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого 25 лютого 2000 року Чаплинською районною державною адміністрацією. Спадкові права на зазначений сертифікат наша мати не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від серії НОМЕР_4 , виданого 27 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чаплинського управління юстиції Херсонської області.
Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на право земельну частку (пай) площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, що фактично увійшла до складу спадщини після смерті бабусі, але, як встановлено, спадкові права на яку не були оформлені належним чином.
11 вересня 2017 року позивачі звернулися до Чаплинської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .. Після вивчення усіх, наданих спадкоємцями документів, державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори, Заворотченко А.І. , було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивованої тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) видано 25.02.2000 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим право власності на зазначений сертифікат у ОСОБА_4 не виникло. Крім того, нотаріусом зазначено, що відсутній факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , що спростовується свідоцтвом про право на спадщину, виданого на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , 12.10.1995 року .
Згідно наданої державним нотаріусом Чаплинського державної нотаріальної кантори копій спадкової справи №150 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що після смерті матері позивачів ОСОБА_3 , спадщину прийняли позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2004 року.
Як вже зазначалось, на ім`я бабусі позивачок - ОСОБА_4 видано сертифікат серії ХС №0212939 на право на земельну частку (пай) площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, виданого 25 лютого 2000 року Чаплинською районною державною адміністрацією. Тобто після смерті ОСОБА_4 , спадщину після якої прийняла її дочка, мати позивачів - ОСОБА_3 , до складу спадщини також увійшло й право на зазначену земельну частку (пай), але з незалежних від позивачів обставин, права на спадщину їхньою матір`ю на вказане право не були оформлені.
З наведеного слід дійти висновку, до складу спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 також належить право на земельну частку (пай), площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, виданого 25 лютого 2000 року Чаплинською районною державною адміністрацією, згідно сертифікату серії ХС №0212939, що належало ОСОБА_4 члену КСП «Хлібороб».
Підсумовуючи наведене, належну ОСОБА_4 спірну земельну ділянку (право на земельну частку (пай)) успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачки по справі, після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 ..
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).
Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14).
Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_4 була членом КСП «Хлібороб».
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно.
Положення ст.ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.
Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 видано земельний сертифікат - члену КСП «Хлібороб», на право на земельну частку (пай) розміром 9,9 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) та фактично мала право на земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування, яке успадкували позивачки, але оформити своє право на земельну частку (пай) не мають можливості, тому порушене право підлягає захисту.
Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , в рівних частинах по 1/2 за кожною право власності на земельну частку (пай) площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, розташовану на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належала ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії ХС №0212939, виданого 25 лютого 2000 року Чаплинською районною державною адміністрацією.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Березніков