Справа № 645/7667/19
Провадження № 2/645/527/20
25 травня 2020 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
секретаря судових засідань - Романюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку заочного розгляду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи - Міськрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Шевченківський відділ Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про знаття арешту з майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить ухвалити рішення про зняття всіх обтяжень з майна, зокрема, обтяження: тип обтяження - арешт нерухомого майна, що накладено на невизначене майно, все майно, належне ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , (підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 22194067, 21.10.2010, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А. та постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП 22193761, 21.10.2010, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А., обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, номер обтяжень в реєстрі заборон відчуження № 11173311 та № 11173483).
На підставі викладеного, до суду було подано відповідний позов.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 року визначено головуючого суддю Горпинич О.В..
05.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче засідання на 13.01.2020 року.
Від АКТ «ПроКредитБанк» надійшла заява, якою вони просили замінити сторону по справі, а саме відповідача: АТ «ПроКредитБанк» на ТОВ «Росвен Інвест Україна».
26.04.2020 року ухвалою суду замінено первісного відповідача АТ «ПроКредитБанк» його правонаступником ТОВ «Росвен Інвест Україна», закрито підготовче провадження по даній справі.
В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати у справу його відсутності, у разі відсутності відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача «ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідач у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Представники третіх осіб: міськрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському районі та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківський області, Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в судові засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляд справи своєчасно та належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області 16.01.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №07.
В матеріалах справи міститься копія відповіді приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу в Харківській області Савченко Т.Є. від 12.08.2017 року (вих. № 310/02-14), згідно якої зазначалося, що згідно матеріалів спадкової справи № 60468662, заведеної 01.04.2017 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 спадкоємцем за законом першої черги зазначено його сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В матеріалах справи міститься копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру, сформованого приватним нотаріусом Савченко Т.Є. (спадкодавець ОСОБА_2 ).
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (№177163233) від 12.08.2019 року, вбачається, що накладено арешт на нерухоме майно (реєстраційний № 11173311), об`єкт обтяження: невизначене майно, яке належить ОСОБА_2 , підстава обмеження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 22194067, 21.10.2010 року, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Гончаренко О.А..
Також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (№177164238) від 12.08.2019 року вбачається, що накладено арешт нерухомого майна, підстава виникнення обтяження ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (№177164238) від 12.08.2019 року, вбачається, що накладено арешт нерухомого майна, обтяжувач: Дзержинський районний суд м. Харкова, відомості про суб`єкта обтяження: ОСОБА_2 , дата та час державної реєстрації 26.11.2013 року.
Також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів 12.08.2019 року (№177161044) ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлові приміщення 4-го пов. № 159-168, 201, 202 в літ. «Е-4», заг. пл. 298 кв.м. за адресом: АДРЕСА_3 .
Головне територіальне управління юстиції у Харківській області Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харків у відповіді від 13.06.2018 року повідомляли, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження в провадженні відділу знаходилося виконавче провадження ВП №22273040 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2443/09, виданого 01.02.2010 року Ленінським районним судом м. Харків в якому боржником є ОСОБА_2 . Відповідно до листа ГУ ПФУ в Харківській області від 20.01.2017 року боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а/з 07 від 16.01.2017 року. Запис про обтяження рухомого та нерухомого майна до державних реєстрів за виконавчим провадженням № 22273040 не вносились. Станом на 13.06.2018 року на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області виконавчі провадження в яких стороною є ОСОБА_2 не перебувають.
Згідно супровідного листа Дзержинський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області направили 10.02.2017 року постанову від 10.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження на адресу ПАТ «ПроКредитБанк» (м. Харків, вул. Чернишевського, 25). Проте відомостей щодо отримання даної постанови ПАТ «ПроКредитБанк» матеріали справи не містить.
Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області у відповіді від 05.12.2018 року повідомляли, що виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_2 на виконання до відділу не надходили та не перебувають.
За змістом п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позивача, як сина померлого, виникло право на спадкове майно яке належало померлому на час відкриття спадщини.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз`ясненнях, викладених у пунктах 2, 5 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив судам, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.
Із матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 належали нежитлові приміщення 4-го поверху № 159-168, 201, 202 в літ. «Е-4» загальною площею 298 кв.м.
Згідно відповіді приватного нотаріуса ХРНО в Харківській області вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 60468662, заведеної 01.04.2017 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 спадкоємцем за законом першої черги зазначеного спадкодавця є син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності органу чи посадової особи.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статтей 1268-1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який у встановлений шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини з часу її відкриття, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 статті 1268) тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті свого батька, звернувшись із заявою до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу в Харківській області (копія відповіді нотаріуса міститься в матеріалах цивільної справи).
Спадщиною є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця.
Таким чином у зв`язку зі смертю спадкодавця у позивача виникло право на майно, яке входить до складу спадщини.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, ч.1 ст. 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини).
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб, ч. 1 ст. 1281 ЦК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018).
Частиною 1 статті 1282 визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
В Постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року провадження № 62-3563св18 зазначено, що виходячи зі змісту вказаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Як зазначено в ч.4 ст.59 Закону України«Про виконавчепровадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина.
Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 10.02.2017 року було закінчено виконавче провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно п. 3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2017 року) передбачає закінчення виконавче провадження, у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 15, 16, 81, 265, 280, 282, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - залишити без задоволення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде складено у строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання чи перебування - АДРЕСА_4 .
Суддя -