Провадження 2/206/131/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Катерини Юріївни, про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин,

за участі представника

позивача, адвоката Зарубіна Є.М.,

встановив:

26.09.2019 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Катерини Юріївни, про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин.

В прохальній частині уточненого позову позивач просить суд продовжити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк, прощений з поважної причини, для прийняття спадщини, після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Втановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03.03.1993 року позивач одружилася з ОСОБА_3 , та змінила прізвище з дівочого ОСОБА_4 на шлюбне ОСОБА_5 . Батько позивачки, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . За життя у батька позивача був рідний брат ОСОБА_7 , двоюрідний брат ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після смерті двоюрідного брата позивача ОСОБА_2 відкрилася спадщина. До спадкового майна належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент смерті ОСОБА_2 належав йому на праві приватної власності. Станом на сьогоднішній день позивач є єдиною спадкоємницею за законом, адже дружина ОСОБА_2 ОСОБА_8 1924 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . В період з 29.07.1976 року по 14.03.1977 року позивач була зареєстрована у зазначеному вище будинку. 03.11.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички К.Ю. для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті двоюрідного брата позивача ОСОБА_2 однак позивачу було письмово відмовлено. Серед причин відмови було зазначено про пропуск позивачем встановленого за законом строку звернення для прийняття спадщини, і відповідно, необхідності його продовження у судовому порядку, та необхідності доведення факту споріднення родинних стосунків зі спадкодавцем. Позивачем строк звернення для прийняття спадщини було пропущено з поважної причини, яка полягає в тому, що позивач є тяжкохворою особою, онкологічного захворювання, ще з кінця 1990-х років. Так лікування онкологічного захворювання потребує значного часу, разом з тим значних втрат, у тому числі необхідністю і проведення хірургічних втручань. Відтак позивач була позбавлена об`єктивної можливості приділити достатньо часу вирішенню питання прийняття спадщини від свого померлого двоюрідного брата, також була позбавлена матеріальної можливості вирішити вказане питання, адже позивач не має юридичної кваліфікації, та для вирішення питання про прийняття спадщини потребувала консультації та іншого виду допомоги фахового юриста, на що, з огляду на високу вартість лікування онкологічного захворювання, об`єктивно не мала матеріальних ресурсів. Станом на сьогодні, позивач має онкологічне захворювання 4 стадії, з невтішними прогнозами на життя. Таким чином, наразі виникла необхідність у приведення до порядку, відповідно до норм чинного законодавства питання прийняття спадщини (а.с. 96-98).

30.09.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено ухвалу про передачу даної позовної заяви за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 83).

Ухвалю Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2019 по даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 94).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2019 року підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду (а.с. 117).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив його задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 17.12.2019 року подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 112).

Відповідач в судове засідання не звилася, 17.12.2019 року подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження виданого 25.06.1949 року, серії НОМЕР_1 , вбачається, що 25.06.1949 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб, прізвище ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_4 (а.с. 22).

28.06.1950 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с. 15).

12.04.1952 року Районним Житловим Управлінням Виконкому Амур-Нижньодніпровського районної Ради депутатів працюючих, ОСОБА_2 видано договір на право будівництва будинку в АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 28.02.1953 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками її є ОСОБА_6 , ОСОБА_12 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 03 листопада 1992 року, серії НОМЕР_4 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого Красногвардійським відділом ЗАГС 03.03.1993 року, серії НОМЕР_5 , 03.03.1993 ОСОБА_3 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб, прізвище ОСОБА_13 було змінено на ОСОБА_1 (а.с. 13).

05.11.2001 року відділом реєстрації актів Громадського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_2 , зроблено актовий запис за №1092 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 12.04.2000 року відділом реєстрації актів громадського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, серії НОМЕР_7 , вбачається, що ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , зроблено запис за № 447 (а.с. 23).

Також судом оглянуті надані позивачем медичні довідки про звернення її до медичних установ (а.с. 31-86).

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 5 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Суд звернув увагу на те, що спадщину в установленому законом порядку ніхто не прийняв. А у разі неприйняття спадщини спадкоємцями відповідні органи місцевого самоврядування можуть звертатися до суду з заявами про визнання такого майна відумерлим у судовому порядку.

Позивач у визначеному законом порядку не прийняла спадщину після померлого, відповідачем зазначила приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричку Катерину Юріївну, однак на думку суду заявлено не належного відповідача, оскільки належним відповідачем є орган місцевого самоврядування.

Під час підготовчого судового засідання та під час судового розгляду, представником позивача а ні самим позивачем не було заявлено клопотання про заміну належним відповідачем або залучення співвідповідача, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Також суд вимушений звернути увагу позивача на те, що подані нею документи, які начебто на її думку підтверджують факт поважності пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини не є обґрунтовані, оскільки надані медичні довідки з медичних установ, підтверджують, що позивач хворіла з 1985 року по 1993 рік, однак не надано жодного доказу, який би підтверджував, що позивач хворіла з 29 жовтня 2001 року і по час звернення з даним позовом до суду. До того ж не зрозуміло, чому саме через такий довгий строк після отримання позивачем від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. відмови від прийняття спадщини 06.11.2017 року, лише 26.09.2019 року звернулася до суду з даним позовом.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з підстав неналежного відповідача.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Суддя А.О. Сухоруков