РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі судового засідання Поліщук К.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_8 ,

за участю представника відповідача Михницького Г.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради (державний реєстратор Годзь Євген Іванович), Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання дій незаконними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира 01.11.2019 р. звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з позовом до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради (державний реєстратор Годзь Євген Іванович), Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання дій незаконними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обгрунтування позовних вимог вказали, що 27.02.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву змінено на ПАТ «Укрсоцбанк») (надалі - Банк) та ОСОБА_7 (надалі - Позичальник) укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 284/24-77 та договір відновлювальної кредитної лінії № 284/24-78 (надалі - Кредитні договіри), згідно яких вона отримала грошові кошти в сумі 34 000 дол. США.

З метою забезпечення вимог за Кредитними договорами, 27.02.2008 р. між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір (з майновим поручителем) № 3610 (надалі - Іпотечний договір) згідно якого в іпотеку надано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На початку жовтня 2018 р. представник Банку повідомив Позивачів про те, що квартира АДРЕСА_1 на даний час зареєстрована за Банком та в підтвердження надав копію Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно наданої Інформації відповідне рішення про державну реєстрацію права власності № 43155376 за Банком прийнято 24.09.2018 р. дежавним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзем Євгеном Івановичем (далі - Реєстратор); номер запису про право власності 28056415.

Позивачі вважають, що зазначене рішення державного реєстратора є незаконним, а вчинений запис про право власності підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням Реєстратором вимог

Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В судовому засідані представник позивачів наполягав на задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про задоволення позову.

Судом встановлено.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (надалі - Закон) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником .

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав ; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх

обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Диспозицією ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених ст. 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог

іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Системний аналіз положень ст. ст. 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до пункту 4.5.3 Іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

В той же час 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,п. 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та (або) предметом іпотеки відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку»,якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки, зокрема, може бути нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Крім того, протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Натомість, за наслідками прийнятого Реєстратором оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за Банком за відповідним застереженням в іпотечному договорі, відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, не зважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зазначену правову позицію викладено Верховним Судом у справах від 02.10.2019 р. № 306/2558/16-ц, від 31.10.2018 р. № 465/1310/17, від 31.10.2018 р. № 465/1310/17 в аналогічних справах.

Квартира, право власності на яку оформлене Реєстратором, використовується як місце постійного проживання позичальника - ОСОБА_7 та майнових поручителів - позивачів у справі; загальна площа вказаної квартири становить 82,22 кв. м.; згідно договору відновлювальної кредитної лінії № 284/24-77 та договору відновлювальної кредитної лінії № 284/24-78 позичальник отримала кошти в сумі 34 000 дол. США.; позивачі не мають у власності іншого нерухомого житлового майна.

На думку суду, державна реєстрація за Банком права власності на зазначену вище квартиру проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 10, 18, 22, 24, 26 Закону, без урахування мораторію, встановленого Законом «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому рішення зазначеного суб`єкта владних повноважень від 24.09.2018 р. № 43155376 про реєстрацію права власності є протиправним, а внесений запис про право власності № 28056415 підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради (державний реєстратор Годзь Євген Іванович), Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання дій незаконними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити.

Визнати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзя Євгена Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 24.09.2018 № 43155376 незаконним та скасувати запис № 28056415 про право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка