Номер провадження: 22-ц/813/203/20
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №522/13839/18 за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 червня 2019 року у складі судді Бондар В.Я., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувшись 3 серпня 2018 року (надіслано поштою) до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 49980,00 доларів США строком до 9 липня 2016 року під 13,05% річних. Виконання зобов`язань забезпечено укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Іпотечним договором від 9 липня 2007 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Посилаючись на не виконання позичальником взятих на себе договірних зобов`язань щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив в рахунок погашення заборгованості станом на 14 грудня 2017 року в загальній сумі 50329,14 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1372349,32 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 45,1 кв.м житловою площею 19,6 кв.м, яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути судові витрати в сумі 11096,21 грн. (а.с.2-6).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.46-47).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала в силу спливу 27 березня 2012 року строку позовної давності, про застосування якої подано 18 січня 2019 року заяву (а.с.60-61).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.100-103).

Висновок суду мотивовано тим, що 27 березня 2009 року банком направлено претензію, за змістом якої банк вимагав достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та сплатити пеню в 30-денний строк, відтак датою повернення заборгованості є наступний день після закінчення цього строку, а саме 28 квітня 2009 року, тому строк позовної давності для АТ «Райффайзен Банк Аваль» закінчився 28 квітня 2012 року, як наслідок, відмова в позові є наслідком спливу строку позовної давності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.106-110).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності встановлення спливу строку позовної давності 28 квітня 2012 року; у не надсиланні АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_1 у 2009 року будь-яких вимог щодо дострокового погашення кредитної заборгованості в порядку, визначеному статтею 1050 ЦК України та пункту 6.5 Кредитного договору; у відсутності в матеріалах справи доказів надіслання АТ «Райффайзен Банк Аваль» претензії у 2009 році на адресу позичальника тощо. Відсутність в матеріалах справи доказів саме надсилання позивачем на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, виключає обґрунтовану можливість в порядку, визначеному умовами пункту 6.5 кредитного договору, розрахувати конкретний календарний день (дату) виникнення у позичальника зобов`язання з погашення кредитної заборгованості у повному обсязі. Копія претензії про порушення зобов`язання за кредитним договором в порушення приписів частини 5 статті 95 ЦПК України не засвідчена належним чином, відповідач не повідомила суду про наявність у неї або іншої особи оригіналу цієї претензії, у той час коли позивач ставить під сумів відповідність поданої копії претензії банку оригіналу, тому, з огляду на частину 6 статті 95 ЦПК України, копія претензії про порушення зобов`язання за кредитним договором, яка міститься в матеріалах справи на аркуші справи 62, на може братися судом до уваги. Застосувати наслідки спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд має право лише за умови, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими до належного відповідача, проте заявлені з пропуском строку, в період якого ці права мають захищатися судом. Отже, в такому сенсі заява відповідача про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності у якості підстави для відмови у задоволенні позову за своїм змістом є фактично заявою про визнання позовних вимог. Враховуючи те, що суд першої інстанції помилково розрахував строк позовної давності до позовних вимог банку, у зв`язку з цим незаконно відмовив у задоволенні позову на підставі частини 4 статті 267 ЦК України, приймаючи до уваги те, що відповідач фактично визнав позовні вимоги, проте просив відмовити у їх задоволенні лише у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову наявні.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до початку розгляду справи по суті у повній відповідності з вимогами ЦПК України, що не вимагає зазначати в такій заяву про наявність у сторони оригіналів доказів, а під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зауважував, що додана до заяви копія претензії від 27 березня 2009 року завірена позивачем, що виключає необхідність завірення такого доказу ще й відповідачем. Посилання АТ «Райффайзен Банк Аваль» на не надсилання ОСОБА_1 у 2009 році претензії безпідставне, так як претензія наявна у відповідача як і інше листування. Відповідно до наявних у відповідача оригіналів, отримавши повідомлення банку від 5 січня 2009 року про наявність заборгованості за кредитним договором №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року, у зв`язку з істотною зміною обставин відповідач звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з листом від 16 січня 2009 року з проханням переглянути умови вказаного кредитного договору, на що банк надав позичальнику попередженням №15-27/20-693 та претензію №15-27/20-694 від 27 березня 2009 року, а листом від 3 квітня 2009 року №4-2-1/7-528 відмовив у перегляді умов кредитного договору. Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства; пунктом 6.5 кредитного договору №014/0030/82/77872 цей строк змінено на 30-ти денний (а.с.129-130).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року, за яким отримано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 49980,00 доларів США; кредит надано на строк з 9 липня 2007 року по 9 липня 2016 року включно; процентна ставка за користування кредитом 13,5% річних (а.с.15-20).

Між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для забезпечення виконання зобов`язань, що витікають з Кредитного договору №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року, укладено Іпотечний договір від 9 липня 2007 року, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 , заставною вартістю 361449,00 грн. Нерухоме майно належало ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 березня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 16 березня 2004 року №183616. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. 9 липня 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №У-268 (а.с.21-27).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року заборгованість станом на 14 грудня 2017 року визначена рівною 535128,28 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 27,267490 грн. за 1 долар США 14591605,02 грн., з них:

заборгованість за кредитом 41650,20 доларів США, еквівалент 1135696,41 грн.;

заборгованість за відсотками 50329,14 доларів США, еквівалент 1372349,32 грн.;

пеня 443148,94 доларів США, еквівалент 12083559,29 грн. (а.с.8-9).

27 грудня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслано ОСОБА_1 Вимогу про виконання зобов`язань за №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення отримано 3 січня 2018 року (а.с.32,33).

Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки подано до суду 3 серпня 2018 року, зареєстровано в суді 7 серпня 2018 року (а.с.2-6, 44).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК виникають зобов`язання (ч.1 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо (ст.526 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні застоводавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1 ст.589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.590 ЦК України). Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.591 ЦК України). На підставі Кредитного договору №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року у ОСОБА_1 виникло забезпечене, зокрема, іпотекою нерухомого майна зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування коштами тощо. В наслідок не виконання кредитного зобов`язання виникла заборгованість, що надало право кредитору, яким є АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено виконання кредитного зобов`язання.

За умовами Іпотечного договору від 9 липня 2007 року у разі порушення іпотекодавцем основного зобов`язання, умов кредитного договору або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення; в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (п.5.1); звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду (п.5.4); у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки (п.5.5); реалізація предмета іпотеки, на який, зокрема, звертається стягнення за рішенням суду, може проводитися, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, якщо така згода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки (п.5.5.3); всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм (п.8.6).

Законодавством, що регулює іпотеку, є Закон України «Про іпотеку», яким, зокрема, врегульовано задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Так, уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст.33 Закону).

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору; за змістом даної норми матеріального права обов`язковість письмової вимоги про усунення порушення передбачена для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору; що ж до реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, то не надіслання такої вимоги не є перешкодою для звернення до суду.

За таких обставин, доводи учасників справи щодо отримання/не отримання письмової вимоги про усунення порушення (погашення заборгованості) не є визначальними, так як реалізація права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду не пов`язується з надсиланням/не надсиланням попередньо письмової вимоги про усунення порушення.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» визначає реалізацію предмета іпотеки за рішенням суду. Відповідно до даної норми матеріального права у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) (ч.1); у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (ч.2).

Таким чином, у сенсі діючого Закону України «Про іпотеку» визначення початкової ціни предмета іпотеки обумовлюється способом реалізації предмета іпотеки проведення прилюдних торгів.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Позивач довів неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором та, як наслідок, право на звернення стягнення на предмет іпотеки, яке реалізував поданням до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з реалізацією предмета іпотеки за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів для погашення заборгованості за кредитним договором станом на 14 грудня 2017 року в частині заборгованості за відсотками в сумі 50329,14 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складало 1372349,32 грн. Натомість ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би вказував на належне виконання нею кредитних зобов`язань, не спростувала заборгованість за кредитом, відсотками.

Кредитний договір та забезпечувальний договір іпотеки недійсними повністю чи в частині не визнано, ОСОБА_1 не надано суду квитанцій на погашення кредитних зобов`язань, не надано власне свого розрахунку, який би підлягав порівнянню з даними виписки по кредитному договору, довідкою про заборгованість тощо.

Порушені права АТ «Райффайзен Банк Аваль» як кредитора, за захистом яких він звернувся до суду, підлягають захисту зверненням стягнення на предметі іпотеки.

Доводи ОСОБА_1 в частині позовної давності не приймаються з огляду на наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

За Кредитним договором №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року кредит надано на строк з 9 липня 2007 року по 9 липня 2016 року. Виконання кредитних зобов`язань забезпечено Іпотечним договором від 9 липня 2007 року. Відповідно до пункту 6.2 вказаного Іпотечного договору право іпотеки та, відповідно, і цей договір припиняється у разі: припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою; знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотекодавець не змінив або не відновив предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем на підставах, передбачених чинним законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; розірвання цього договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Матеріали справи не містять доказів настання передбачених пунктом 6.2 Іпотечного договору від 9 липня 2007 року підстав припинення іпотеки чи договору. Відтак, звернення до суду 3 серпня 2018 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є зверненням в межах визначеної частиною 1 статті 257 ЦК України загальної позовної давності тривалістю у три роки, так як іпотекою забезпечено виконання зобов`язання по поверненню кредиту з визначеною кредитним договором кінцевою датою 9 липня 2016 року, грошове зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування коштами не виконано.

Надані ОСОБА_1 в суді першої інстанції претензія від 27 березня 2009 року про порушення зобов`язання за кредитним договором, додані до відзиву на апеляційну скаргу повідомлення від 5 січня 2009 року про наявність заборгованості за кредитним договором, повідомлення від 4 лютого 2009 року про наявність заборгованості за кредитним договором, попередження від 27 березня 2009 року про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, претензія від 27 березня 2009 року про порушення зобов`язання за кредитним договором, лист від 3 квітня 2009 року про відмову банку змінити валюту кредиту тощо не є визначальними у встановленні початку перебігу позовної давності, так як такі є листуванням між банком та позичальником щодо виконання договору, яке не підміняє ні передбачену пунктом 5.1 Іпотечного договору від 9 липня 2007 року письмову вимогу про усунення порушення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, ні реалізацію банком передбаченого частиною 1 статті 1050 ЦК України права вимоги дострокового повернення кредиту, що залишився, сплати процентів тощо (а.с.62, 132-136).

Із аналізу викладеного, порушене право АТ «Райффайзен Банк Аваль», за захистом якого він звернувся до суду, підлягає захисту.

За подання позовної заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачено судовий збір в сумі 11096,21 грн., за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 14723,31 грн. (а.с.7, 112а, 116, 121, 122).

В порядку статті 141 ЦПК України витати АТ «Райффайзен Банк Аваль» на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 25819,52 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду відносно сплати судового збору за подання позову про звернення стягнення на майно викладено в постанові від 26 лютого 2019 року в справі №907/9/17, відповідно до якого наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача вказує про її майновий характер, який відображається в ціні заявленого позову, наслідком задоволення таких вимог і виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача, отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких направлений позов.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 7 травня 2020 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; позивачем надано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони; відповідачем заяви про відкладення розгляду справи не подано; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 червня 2019 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути за укладеним між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» () Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. 9 липня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №У-268, стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 45,10 кв.м житловою площею 19,60 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ; та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 березня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за реєстровим номером 8-15064 згідно розпорядження органу приватизації від 16 березня 2004 року номер 183616, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення перед акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» () за укладеним між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Кредитним договором №014/0030/82/77872 від 9 липня 2007 року заборгованості станом на 14 грудня 2017 року, яка складається із заборгованості за відсотками в сумі 50329,14 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату розрахунку рівно 1372349 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 25819 грн. 52 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова