Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 454/1329/15-ц

провадження № 61-28211св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О., від 19 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовними вимогами, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 січня 2012 року ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин спричинив позивачам легкі тілесні ушкодження.Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого

2015 року, ОСОБА_3 визнано винним за частиною першою

статті 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Неправомірними діями відповідача їм завдана значна матеріальна та моральна шкода, яку просять стягнути з ОСОБА_3 на їх користь. Зокрема, згідно призначення лікаря та наявних у позивачів чеків ними витрачено на придбання ліків 623,62 грн. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачам також спричинено моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

У зв`язку із тим, що відповідачем не відшкодовано в добровільному порядку спричинену шкоду, що встановлена в ході розгляду кримінальної справи, позивачі були змушені звертатися за правовою допомогою в рамках кримінальної справи, а в даний час - і в рамках цивільної справи, у зв`язку з чим просять стягнути з відповідача також вартість наданої ним правової допомоги у розмірі 12 112,04 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 162,67 грн відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11 826,84 грн понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 243,60 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачі довели факт завдання їм моральної шкоди протиправними діями відповідача, а її розмір визначено із урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування майнової шкоди та понесених витрат на правову допомогу підлягають стягненню в межах доведеної суми.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня

2017 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_1 завданої майнової шкоди, шляхом зменшення розміру такої шкоди з 162,67 грн до 28,11 грн.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня

2017 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11 826,84 грн витрат на правову допомогу та в цій частині ухвалено нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня

2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави судового збору скасовано.

В іншій частині рішення Сокальського районного суду Львівської області

від 05 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що з числа придбаних позивачами медичних препаратів лікарями їм був виписаний лише дексалгін, який було придбано за 28,00 грн, рецептів, довідок тощо про необхідність придбання позивачами інших лікарських препаратів, які зазначені у фіскальних чеках, позивачами до суду подано не було. Заявлені позивачами вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу були понесеними ними у іншій кримінальній справі, а відтак такі витрати не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, тому не можуть бути стягнутими в якості судових витрат по даній справі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати постанову апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2018 року та залишити в силі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції прийнято постанову з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та без врахування фактичних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції не дослідив той факт, що позивачами було придбано ліки, які є аналогами, а тому дійшов помилкового висновку про зміну (зменшення) розміру матеріальної шкоди.

Відмова суду апеляційної інстанції у задоволенні вимог позивачів про стягнення витрат на правову допомогу є незаконною, оскільки заявлений ОСОБА_1 та ОСОБА_4 цивільний позов випливає саме із кримінальної справи та включає всі витрати, понесені ними у зв`язку з кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_3 .

Узагальнені доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду

від 05 вересня 2018 року поновлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області

від 19 березня 2018 року, відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу № 454/1329/15-ц з Сокальського районного суду Львівської області.

Розпорядженням від 16 квітня 2020 року № 1112/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-28211св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 16 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачу.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, розгляд касаційної скарги скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 1 762,00 грн.

Предметом позовних вимогОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з урахуванням їх уточненої редакції, є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, а саме: матеріальна шкода у розмірі 623,62 грн, моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12 112,04 грн.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн х 100 =

176 200,00 грн).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням наведеного та враховуючи, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2018 року відкрито у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, то касаційне провадження необхідно закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2018 року - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун