Номер провадження 2/754/3862/20
Справа №754/850/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Раєвського П.А.,

представника позивача - ОСОБА_4.,

представника відповідача - Середницького Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

В січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-скасувати наказ КП «Київтранспарксервіс» від 16.12.2019 року №160-к;

-поновити його на посаді фахівця відділу організації роботи відведення паркувальних майданчиків адміністративного управління КП «Київтранспарксервіс»;

-стягнути з КП «Київтранспарксервіс» на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу та судові витрати в розмірі 11000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що працював у відповідача на посаді фахівця відділу організації роботи відведення паркувальних майданчиків адміністративного управління.

16.12.2019 року його було звільнено з роботи на підставі наказу відповідача №160-к, за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що звільнення є незаконним, оскільки відповідачем були грубо порушені вимоги ст.ст. 42-1, 43, 49-2, 141 КЗпП України. Крім того, були порушені права позивача на працю, передбаченого Конституцією України.

Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.03.2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого вбачається, що підставою для звільнення відповідача були:

- наказ № 89 від 07.10.2019 року;

- попередження про скорочення посади від 07.10.2019 року.

Так, у зв`язку з виробничою необхідністю та оптимізацією роботи підприємства, з метою економії фонду заробітної плати та матеріального стимулювання окремих працівників підприємства через збільшення обсягу виконуваної роботи, керуючись ч. 3 ст.64 ГК України, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, КП «Київстранспарксервіс» прийнято наказ від 07.10.2019 року № 89 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до організаційної структури та штатного розпису КП «Київтраспарксервіс».

Наказом КП «Київтранспарксервіс» від 07.10.2019 року № 89 вирішено:

1.Внести зміни до штатного розпису та організаційної структури КП «Київтранспарксервіс» 16.12.2019 року, скоротивши одну штатну одиницю - фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління.

2.Відповідно до чинного законодавства України, не пізніше ніж за 2 (два) місяці, попередити працівника про можливе його вивільнення та запропонувати працівнику, що підлягає під скорочення штату, переведення, за його згодою, на іншу вакантну посаду згідно із його кваліфікацією. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

3.Звільнення працівника згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України провести відповідно до вимог діючого законодавства, з дотриманням відповідних пільг та компенсацій.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівник попереджається персонально не пізніше, ніж за 2 місяці. Одночасно з попередженням власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 07.10.2019 року, тобто у встановлений законом строк, письмово повідомлений про скорочення посади та зазначено, що на момент повідомлення вакантні посади відповідно до кваліфікації позивача відсутні. Так, згідно особової картки працівника ОСОБА_1 та копії диплому позивача, останній у 2006 році отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки «Економіка і підприємство» та добув кваліфікацію бакалавра з маркетингу. З огляду на відсутність роботи за відповідною професією чи спеціальністю на підприємстві, роботодавцем не запропоновано іншу наявну на Підприємстві вакантну посаду. Відповідно до п.2.5.3. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Київтранепарксервіс» на 2018-2021 роки при істотних змінах в умовах праці, скороченні штату та чисельності підприємство пропонує працівнику іншу роботу за спеціальністю, а у випадку неможливості цього або при відмові працівника від неї, останній працевлаштовується самостійно. Щодо доводів позивача про наявність інших вакантних посад на Підприємстві у зв`язку із звільненням працівників, то, в період з 07.10.2019 року по 16.12.2019 року вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу з урахування освіти останнього, кваліфікаційних вимог були відсутні.

03.03.2020 року представник позивача в судовому засіданні подав відповідь на відзив, відповідно до змісту якого вбачається, що наказ КП «Київтранспарксервіс» від 07.10.2019 року №89 є підставою для звільнення позивача із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників. Із змісту п. 1 цього наказу вбачається, що реорганізація підприємства запланована на 16.12.2019 року, сам наказ датований 07.10.2019 року і його зміст не передбачає фактичне скорочення однієї штатної одиниці з 16.12.2019 року. Чи відбулось скорочення штату 16.12.2019 року не відомо, матеріали справи такої інформації не містять. Однак, вказаний вище наказ є єдиною підставою зазначеною в наказі від 16.12.2019 року №160-к про припинення трудового договору з ОСОБА_1 . Тобто, навіть якщо і відбулось скорочення штату працівників та внесення змін до організаційної структури та штатного розпису підприємства то наказ, яким передбачена така реорганізація не зазначений в якості підстави для звільнення позивача з займаної посади в наказі №160-к. Тобто, з наказу КП «Київтранспарксервіс» від 07.10.2019 року №89 вбачається планування внесення змін до штатного розпису, докази безпосереднього проведення таких змін в матеріалах справи відсутні. Відповідно не має законних підстав вважати, що такі зміни відбулись. Наказ на звільнення позивача також не містить жодного посилання на фактичне проведення скорочення штату, в зв`язку з чим звільнення ОСОБА_1 є таким, що відбулось без належних підстав і відповідно є не законним.

17.03.2020 року під представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до змісту якого вбачається, що посада позивача скорочена, на момент попередження та звільнення позивача у відповідача не було вакантних посад, які б могли бути запропоновані йому. Крім того, позивач не довів ту обставину, що він мав переважне право на залишення на роботі. У зв`язку з вищевикладеним звільнення позивача відбулося з дотриманням порядку вивільнення з роботи за скороченням чисельності та штату працівників.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач з 02.07.2008 року по 16.12.2019 року працював в КП «Київтранспарксервіс», на посаді фахівця відділу організації роботи відведення паркувальних майданчиків адміністративного управління з 13.02.2019 року по 16.12.2019 року.

Відповідно до наказу №345-к від 20.11.2018 року на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року по справі № 754/6333/17 позивача поновлено на посаді заступника начальника відділу з надання послуг з паркування Дарницького та Дніпровського районів КП «Київтранспарксервіс». Скасовано наказ про його звільнення від 05.04.2017 року №201-к. Внесено зміни до трудової книжки та обліку документів. Проведено необхідні розрахунки.

Згідно заяви позивача від 20.12.2018 року, яка адресована позивачу, ОСОБА_1 просив перевести його на посаду спеціаліста відділу організаційної роботи відведених паркувальних майданчиків з 20.12.2018 року.

Наказом позивача №376-к від 20.12.2018 року позивача ОСОБА_1 , заступника відділу паркування у Дарницькому та Дніпровських районах, за його згодою переведено на посаду спеціаліста відділу організаційної роботи відведених паркувальних майданчиків з 20.12.2018 року.

Наказом КП «Київтранспарксервіс» від 07.10.2019 року № 89 вирішено:

1. Внести зміни до штатного розпису та організаційної структури КП «Київтранспарксервіс» 16.12.2019 року, скоротивши одну штатну одиницю - фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління.

2. Відповідно до чинного законодавства України, не пізніше ніж за 2 (два) місяці, попередити працівника про можливе його вивільнення та запропонувати працівнику, що підлягає під скорочення штату, переведення, за його згодою, на іншу вакантну посаду згідно із його кваліфікацією. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

3. Звільнення працівника згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України провести відповідно до вимог діючого законодавства, з дотриманням відповідних пільг та компенсацій.

Наказом позивача №21-к від 13.02.2019 року переміщено ОСОБА_1 , фахівця відділу організації роботи відведення паркувальних майданчиків, на посаду фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління з 13.02.2019 року, без зміни істотних умов праці.

07.10.2019 року ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників КП «Київтранспарксервіс» під особистий підпис попереджений про наступне звільнення з посади фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління на підставі п. 1 ч. 40 КЗпП, яке відбудеться 16.12.2019 року.

Наказом КП «Київтранспарксервіс» про припинення трудового договору від 16.12.2019 року №160-к звільнено 16.12.2019 року ОСОБА_1 з посади фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП.

Підставами для вказаного наказу є: наказ №89 від 07.10.2019 року та попередження про скорочення посади від 07.10.2019 року.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Змінами в організації виробництва і праці слід розуміти раціоналізацію робочих місць, введення нових форм організації праці, впровадження передових методів, технологій, тощо.

Зі змісту норми п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника: ліквідація; реорганізація; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Крім того, суд, розглядаючи справу про поновлення на роботі, має належним чином з`ясувати чи не користувався позивач переважним правом на залишення на роботі (правовий висновок, висловлений Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 р. у справі № 6-1723цс17).

До аналогічних висновків також дійшов Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-1264цс17.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №146-к від 16.10.2019 року звільнено ОСОБА_2 з посади чергового відділу фінансово-економічної безпеки за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі його заяви про звільнення від 15.10.2019 року.

При цьому, наказом відповідача від 16.10.2019 року №94 внесено зміни до штатного розпису КП «Київтранспарксервіс», затвердженого наказом директора від 04.10.2019 року №87, а саме: виведено із відділу фінансово-економічної безпеки посаду: «Черговий» у кількості 1 штатна одиниця.

Аналізуючи хронологію подій із винесення наказів директором підприємства щодо штатного розпису КП «Київтранспарксервіс» вбачається, що лише 04.10.2019 року був затверджений черговий штатний розпис на підприємстві; 07.10.2019 року директором прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису 16.12.2019 року, однак в даному проміжку часу, а саме 17.10.2019 року директором КП «Київтранспарксервіс» винесено наказ про затвердження штатного розпису із виведеною штатною одиницею посади "Черговий" і рішення про скорочення даної посади прийнято лише після подання заяви особи, яка займала дану посаду, про звільнення за власним бажанням, що не може свідчити про виробничу необхідність та оптимізацію роботи підприємства, враховуючи що у той час на підприємстві працювала особа, яку попередили про звільнення у звязку із скороченням штату, тобто позивач.

Враховуючи, що позивач був попереджений про вивільнення 07.10.2019 року, то саме з цієї дати на власника покладався обов`язок по працевлаштуванню позивача. Новий штатний розклад був введений в дію з 17.10.2019 року, тобто власник мав змогу запропонувати позивачу посаду чергового, зважаючи на його переважне право, а не приймати рішення і про скорочення цієї посади з якої особа звільнялась за власним бажанням.

Наказом позивача від 01.11.2019 року №149-к прийнято в КП «Київтранспарксервіс» на роботу ОСОБА_3 з 04.11.2019 року на посаду фахівця з публічних закупівель.

Кваліфікаційні вимоги до посади фахівця з публічних закупівель визначені в розділі 5 посадової інструкції і передбачають наявність повної або базової вищої економічної чи юридичної освіти (спеціаліст чи бакалавр), досвід роботи не менше 2-х років в напрямку закупівель товару, робіт та послуг.

При цьому з матеріалів справи убачається, що позивач у 2006 році закінчив Державний вищий навчальний заклад - «Київський національний економічний університет ім. В. Гетьмана» і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Економіка і підприємництво» та здобув кваліфікацію бакалавра з маркетингу, однак не мав досвіду роботи не менше 2-х років в напрямку закупівель товару, робіт та послуг.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач відповідав кваліфікаційним вимогам визначеним у посадовій інструкції фахівця з публічних закупівель хоча і не мав необхідний стаж роботи в напрямку закупівель.

Наданими доказами підтверджено, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення про звільнення позивача у встановлений законом строк.

Між тим, в судовому засіданні наданими письмовими доказами, а саме: наказами про звільнення працівників, про прийняття працівників на роботу в період можливого вивільнення позивача, достеменно встановлено, що відповідач не вживав жодних заходів для залишення на роботі позивача та не пропонував всі вакантні посади, які міг зайняти ОСОБА_1 за своєю професією та міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, оскільки, як вбачається з наданих копій наказів, відповідачем на роботу приймались нові працівники, а не переводились працюючі.

Щодо доводів позивача про необхідність отримання згоди виборного органу при його звільнені суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п. 2.6 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом КП «Київтранспарксервіс» на 2018-2021 роки працівник може бути звільнений лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої він є.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом первинної профспілкової організації КП «Київтранспарксервіс», оскільки наказ про його звільнення було скасовано рішенням суду та ОСОБА_1 поновлено на посаді, він користується усіма правами, які існували до моменту його звільнення, що також і підтверджується листом КП «Київтранспарксервіс» від 23.02.2017 року та не заперечувалось представником відповідача, що вони визнавали позивача членом первинної профспілкової організації КП «Київтранспарксервіс» однак лише до його звільнення, не зважаючи, що наказ про звільнення скасовано рішенням суду - не відраховували членські внески.

Таким чином, беручи до уваги ст. 43-1 КЗпП України, при звільненні позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України, згода виборного органу первинної профспілкової організації була обов`язковою.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, звільнення позивача наказом відповідача № 160-к від 16.12.2019 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням трудового законодавства, а тому позивач підлягає поновленню на роботі на посаді фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління КП «Київтранспарксервіс».

Крім того, необхідно скасувати наказ №160-к від 16.122019 року, виданий КП «Київтранспарксервіс» про звільнення позивача.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 235 КЗпП України суд допускає до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі позивача.

За приписами ст.235 ч.1 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ст.235 ч.2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає про таке.

Згідно матеріалів справи вищевказаний позов направлений цінним листом на адресу суду 16.01.2020 року (у встановлений ст.233 ч.1 КЗпП України місячний строк) та 22.01.2020 року переданий в провадження судді.

Період вимушеного прогулу позивача за період часу з 16.12.2019 року по 28.05.2020 року становить 111 робочих дня.

Як вбачається з матеріалів справи середньоденна заробітна плата позивача становила 504,92 грн., а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56046,12 грн.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2522,40 грн., за вимоги про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії- задовольнити.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження здійснення витрат позивача на правничу допомогу, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного,ст.ст. 5-1, 40, 48, 49, 49-2, 233, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинити дії- задовольнити.

Скасувати наказ №160-к від 16 грудня 2019 року, виданий Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця відділу організації роботи відведених паркувальних майданчиків адміністративного управління комунального підприємства «Київтранспарксервіс».

Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56046,12 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь держави судові витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 2522,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.06.2020 року.

Суддя: Н.Г. Таран