_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/603/20
УХВАЛА

09.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Кирикової О.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, в якій позивач просить суд:

- зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» припинити протиправне списання грошових коштів з карткових рахунків № НОМЕР_1 Master Gold, № НОМЕР_2 Visa Gold, № НОМЕР_3 Visa Gold, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ;

- стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 неправомірно списані грошові кошти в сумі 14599,92 гривні, пеню у розмірі 1487,91 гривню та 23,36 грн. за кожен день починаючи з 12.05.2020 року по день ухвалення рішення по справі, судові витрати у розмірі 32775 гривень 00 копійок.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Разом з позовною заявою позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» списання грошових коштів без розпорядження, згоди позивача по картковим № НОМЕР_1 Master Gold, № НОМЕР_2 Visa Gold, № НОМЕР_3 Visa Gold, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ;

- накласти арешт на грошові кошти належні Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 16087 гривень 83 копійки, які розміщені на кореспондентському рахунку АТ КБ «Приватбанк» IBAN код НОМЕР_4 у Національному Банку України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відкритих на його ім`я карткових рахунків, банком безпідставно було списано грошові кошти у розмірі 17599,92 грн. На його запити, належним чином банком відповіді не надано, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Позивач вважає, що є необхідність у вжиті заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачеві заборони списувати грошові кошти з розрахункових рахунків відкритих на ім`я відповідача, оскільки у разі невжиття таких заходів, будуть порушені його права та для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних витрат. Одночасно позивач вважає за необхідне накласти арешт на грошові кошти у розмірі, заявленому до стягнення з відповідача, що забезпечить безперешкодне виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, частиною 10 статті 150 ЦПК України встановлені обмеження щодо забезпечення позову, а саме не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оглянувши позовну заяву та заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» списання грошових коштів без розпорядження, згоди позивача по картковим № НОМЕР_1 Master Gold, № НОМЕР_2 Visa Gold, № НОМЕР_3 Visa Gold, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , що за змістом є тотожним задоволенню заявленої позовної вимоги позивача про зобов`язання Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» припинити протиправне списання грошових коштів з карткових рахунків № НОМЕР_1 Master Gold, № НОМЕР_2 Visa Gold, № НОМЕР_3 Visa Gold, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб, обраний останнім у заяві, шляхом встановлення відповідачеві заборони здійснювати списання грошових коштів, оскільки вжиття такого заходу забезпечення позову фактично вирішує спір по суті.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, розміщені на кореспондентському рахунку, суд зазначає наступне.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17.

Оглянувши матеріали справи та заяву, позивачем не підтверджено жодним доказом, що невжиття заявлених заходів шляхом накладення арешту на спірні грошові кошти може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів на підтвердження того, що існує будь-яка реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову з боку відповідача, з урахуванням того, що АТ КБ «Приватбанк» є фінансовою платоспроможною установою.

Тому лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

На підставі викладеного, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову необґрунтованою, а відтак не підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий Калініченко Л. В.