Справа № 428/2417/20
10 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренка К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договором відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010, третя особа - ОСОБА_4 , -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договором відновлювальної кредитної лінії № 4723 від 22.11.2010, третя особа - ОСОБА_4 , посилаючись на наступне.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком, відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було укладено Іпотечний договір від 22.11.2010, посвідчений приватним нотаріусом Стахановського міського нотаріального округу Плоткіною Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 2776. Відповідно до п. 1.2.-1.3. Іпотечного договору предметом іпотеки є: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Квартира має загальну площу 43,9 кв.м., житлову площу 28,5 кв. м та складається з кімнат: 1 -коридор, 2 - коридор, 3 - туалет, 4 - ванна, 5 - кухня, 6 - житлова 9,1 кв. м, 7 - житлова 19,4 кв.м. Квартира належить іпотекодавцям в рівних частках, по 1/3 частці кожному, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане УЖКГ Стахановського виконкому 23.02.2001 та зареєстроване Комунальним підприємством «Стахановське бюро технічної інвентаризації» 23.02.2001 за № 138/7897.
У зв`язку з викладеним, позивач просить звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 22.11.2010, посвідченого приватним нотаріусом Стахановського міського нотаріального округу Плоткіною Л.А., зареєстровано в реєстрі за №2776, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить відповідачам на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010, укладеного з ОСОБА_4 , в розмірі 125166,91 грн., а також встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках суму судового збору в розмірі 2102 грн.
1.2. Представником позивача, на виконання ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.04.2020 надані суду письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що банк не направляв іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, оскільки останнє відоме місце реєстрації боржників знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Реєстрацію в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження врегульовано Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень саме рухомого майна, а банк звернувся з позовом про звернення стягнення не нерухоме майно, у зв`язку із чим реєстрація у реєстрі не проводилась.
1.3. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі та відзиви на позов від відповідачів до суду не надходили.
Третя особа в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. 22.11.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №4723.
Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається на споживчі цілі. Кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією у період до 21.11.2012. На дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за Кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього числа кожного місяця, починаючи з 22.11.2012. Остаточним терміном повернення кредиту є 21.11.2018.
Відповідно до п. 1.5. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в цьому договорі.
Згідно із п. 3.2.1. договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань в цьому договорі.
Відповідно до п. 3.2.2. договору, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно з умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно.
Згідно із п. 5 договору, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України. За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,7 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 додаткової угоди вона набирає чинності з дня підписання її сторонами. В іншому сторони керуються умовами договору відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010.
2.2. 22.11.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Стахановського міського нотаріального округу Плоткіною Д.А., зареєстровано в реєстрі за №2776.
Відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії, передають в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 . Зазначена квартира має загальну площу 43,9 кв.м, житлову площу 28,5 кв.м та складається з кімнат: 1 - коридор, 2 - коридор, 3 - туалет, 4 - ванна, 5 - кухня, 6 - житлова 9,1 кв.м, 7 - житлова - 19,4 кв.м.
Згідно з п. 1.2. іпотечного договору квартира належить іпотекодавцям в рівних частках, по 1/3 частці кожному, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що вдане УЖКГ Стахановського виконкому 23.02.2001 та зареєстроване Комунальним підприємством «Стахановське бюро технічної інвентаризації» 23.02.2001 за №138/7897.
Відповідно п. 1.3. іпотечного договору сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмета іпотеки станом на 22.11.2010 становить 130000 грн. При цьому, сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством.
Пунктом 1.4. іпотечного договору визначено, що на період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користування іпотекодавців.
Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії та/або цим договором.
Відповідно п. 4.1. іпотечного договору право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Пунктами 6.1., 6.2, 6.4 іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку. Іпотекодавці або боржник вправі у будь-який час до реалізації предмета іпотеки зупинити звернення стягнення на нього виконанням зобов`язання у повному обсязі. Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку.
Згідно з п. 9.1. іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки.
2.3. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №203182376 від 05.03.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . 22.11.2010 приватним нотаріусом Плоткіною Л.А. було зареєстровано заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі договору іпотеки, 2776, 22.11.2010, ОСОБА_5
3. Релевантні джерела права
3.1. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
3.2. Так, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України).
Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
3.3. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
Виходячи із системного аналізу ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
4.2. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_4 перед філією - Луганським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010 станом на 23.01.2020 загальна сума заборгованості становить 125166,91 грн.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами 22.11.2009 був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці належить відповідачам. Сторони домовились, що вартість предмета іпотеки станом на 22.11.2010 становить 130000 грн.
Відповідачі мешкають у м. Кадіївка Луганської області, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, де українська влада не здійснює свої повноваження. У зв`язку з викладеним, позивач не має можливості направити відповідачам вимогу про необхідність погашення боргу, який утворився внаслідок неналежного виконання третьою особою ОСОБА_4 договірних зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Договором відновлювальної кредитної лінії №4723 від 22.11.2010 підлягає задоволенню.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 05.03.2020 про сплату судового збору в сумі 2102 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнення з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2102 грн. у рівних частках, а саме по 700,67 грн. з кожного відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя Д.Б. Баронін