_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість, яка станом на 13.04.2020 року становить розмір - 81013,44 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 5912,80 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн,заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5912,80 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 1589,97 грн., нарахована пеня -69176,70 грн., нараховано комісії - 0,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. -штраф /фіксована частина/, 3833, 97 грн. - штраф /процентна складова/, та судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.05.2010 року. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому та друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2020 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.02.2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, в якому також зазначено, що представник позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи./а.с.5,7/

З відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 14.05.2020 року на запит суду відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.60/

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не визнає у повному обсязі, мотивуючи тим, що у позовній заяві відсутня інформація про його участь в АТО та ООС, про те, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з чим має пільги щодо не нарахування штрафів та пені. Також вказує на те, що у позовній заяві існує багато розбіжностей по сумам і датам, та недостовірною є інформація про наявність у нього п`яти кредитних карток, просить розглянути справу за його відсутності.

Правом на подання відзиву відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та цивільної справи № 520/19316/18, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.12.2018 року АТ КБ "Приватбанк" звертався до Київського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2010 року, посилаючись на те, що загальна заборгованість відповідача станом на 26.09.2018 року складає 152053,99 грн., однак просили стягнути частину заборгованості у розмірі 116904,10 грн.

Представником відповідача у вищевказаній цивільній справі було надано відзив на позов, яким просив відмовити у позові, посилаючись на те, що відповідач ніякого кредитного договору з позивачем не укладав, була підписана лише анкета-заява, про існування Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою відповідач не знав, з їхнім змістом не знайомився та не підписував вказані документи. В матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, що свідчили б про отримання відповідачем грошових коштів у тому розмірі, що вказаний у позовній заяві, крім того не має належних доказів, які підтверджували реальний розмір заборгованості за договором, оскільки постійно банком в односторонньому порядку змінювалась відсоткова ставка кредитування та не враховані його пільги. Отже, позивачем не була виконана процедура щодо надання інформації споживачу про умови надання кредиту та сукупну вартість. Крім того, існують розбіжності по сумам, датам, видам та номерам кредитних карток. /а.с.78, №520/19316/

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.05.2019 року позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" було залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою представника банка у судове засідання без поважних причин. Вказана ухвала набрала чинності та не була оскаржена.

04.05.2020 року повторно АТ КБ "Приватбанк" звертається до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2020 року станом на 13.04.2020 року в розмірі 81013,44 грн.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою

отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.05.2010 року.

Однак, в позові не зазначено яку суму кредитного ліміту було встановлено, який вид та номер картки було надано відповідачу на момент укладення саме договору № б/н від 11.05.2010 року. Далі по тексту позову вказано, що у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 36000,00 грн., та вказано, що це підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , яка додається до позовної заяви.

На підтвердження позовних вимог суду надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку /а.с.25/, а Витяг з Тарифів банку обслуговування кредитних карт «Універсальна» /а.с.26/, а також довідку б/н та дати щодо інформації про надані ОСОБА_1 кредитні картки за договором № б/н від 11.05.10р., довідку б/н та дати про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором, виписка по рахунку.

Судом було досліджено Анкету-Заяву відповідача ОСОБА_1 від 11.05.2010 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копія якої надана позивачем до позовної заяви. З вказаного документу вбачається, що в ньому зазначені персональні дані відповідача, зокрема його прізвище, дата народження, ідентифікаційний номер, реквізити паспорту, адреса місце проживання, сімейний стан, бажання оформити платіжну картку кредитка "Універсальна", зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка "Універсальна" в розмірі 2500 грн., дата та підпис відповідача /а.с.23/.

При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет та які разом із Пам`яткою клієнта, Тарифами, складають між ним та позивачем договір банківського обслуговування.

Інших умов договору вказана заява не містить.

Крім того, позивачем надана суду Довідка без номеру, дати та підпису відповідача про надання йому чотирьох кредитних карток, які було відкрито у період з серпня 2015 по лютий 2016 роки, зокрема за № НОМЕР_2 , дата відкриття -26.02.2016 року, термін дії 06/18; № НОМЕР_3 , дата відкриття 08.08.2015 року, термін дії - 08/19; № НОМЕР_4 , дата відкриття - 08.08.2015 року, термін дії 08/19; № НОМЕР_4 , дата відкриття - 19.10.2015 року, термін дії 08/19./а.с.21/.

Також, позивачем надано суду Довідку без номеру, дати та підпису відповідача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , інформація про яку взагалі відсутня у довідці про надані кредитні картки відповідачу ОСОБА_1 та невідомо її вид, дату відкриття та термін дії /а.с.21.22/. У вказаній довідці зазначено, що старт карткового рахунку - 26.02.2016 року, яким встановлено кредитний ліміт - 1000 грн., зміна кредитного ліміту шляхом зменшення 03.03.2016 року -190,00; зміна кредитного ліміту шляхом зменшення 17.06.2016 року - 0,00; зміна кредитного ліміту шляхом збільшення 22.06.2016 року - 14000,00; зміна кредитного ліміту шляхом збільшення 31.01.2017 року - 26500,00; зміна кредитного ліміту шляхом збільшення 12.05.2017 року - 36000,00; зміна кредитного ліміту шляхом зменшення кредитного ліміту 18.07.2018 року -0,00 /а.с.22/.

Однак суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредиту саме у розмірі 2500 грн., не підтверджено згоди на зміну умов договору шляхом збільшення ліміту до 36000 грн., які б містили підпис відповідача, відсутні докази відкриття карткових рахунків та отримання кредитних карток у хронологічному порядку, починаючи з 11.05.2010 року та по 13.04.2020 року, взагалі відсутні відомості про належне або неналежне виконання зобов`язань відповідачем по поверненню кредиту, процентів та інших платежів у період з 11.05.2010 року по 16.10.2015 року, є розбіжності в довідках про надані картки, неможливо встановити реальний розмір заборгованості, нараховані відсотки та інші платежі, з врахуванням періоду з 2010 року по 2020 рік, загальну суму погашення, пільги учасника АТО.

Вищевказані суперечності не дали можливості розглянути по суті цивільну справу № 520/19316/18, оскільки суду необхідно було з`ясувати позицію банку на поставлені у відзиву на позов обставини. Зокрема, представником позивача було надано відповідь на відзив разом з додатками, з яких вбачається, наявність у ОСОБА_1 інших карток за № НОМЕР_8, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_4 , НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , тобто потребує з`ясування на підставі яких карток стягуються грошові кошти з відповідача, перехід грошових коштів по карткам, необхідність встановлення остаточної суми заборгованості та відсотків, тобто інформація у позові та відповіді на відзив суперечить інформації, що вказана у наданих банком виписках, потребує узгодженню розмір заборгованості, дати оплати, строки позовної давності, розмір відсотків з урахуванням пільг як учаснику бойових дій та інше. Проте представник банку до судових засідань не з`явився та позов було залишено без розгляду.

Однак, до наступного часу вищевказані розбіжності є актуальними, та із наданих банком доказів неможливо встановити реальну заборгованість відповідача перед банком.

З наданих позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідки про надання кредитних карток, виписки з особового рахунку неможливо також встановити факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 саме кредитного договору та на яких умовах.

Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 13.04.2020 року має заборгованість 81013,44 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредита - 5912,80 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5912,80 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 1589,97 грн., нарахована пеня -69176,70 грн., нараховано комісії - 0,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф /фіксована частина/, 3833, 97 грн. - штраф /процентна складова/.

Однак, до позову додано два розрахунку заборгованості, розрахунок у період з 16.10.2015 року по 30.09.2019 року, в якому зазначено, що відповідачем погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 37136,50; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту -94603,73; погашено заборгованості по пені - 48142,85грн., що складає загальну суму погашення 179883,08 грн., проте існує заборгованість за простроченим тілом кредиту - 22171,28 грн., заборгованість за нараховану пеню за прострочене зобов`язання - 69176,79 грн., що складає загальну заборгованість - 91347,98 грн./а.с.15/.

Крім того, надано розрахунок заборгованості за період з 01.10.2019 року по 13.04.2020 року, в якому зазначено, що відповідачем погашено 16258,48 грн., однак є заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 5912,80 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 1589,97 грн., заборгованість по пені -69176,79 грн., штраф /фіксована частина/ -500,00 грн., штраф /процентна складова/ 3833,97 грн./а.с.16/

Тобто, загальний розмір погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 по договору № б/н від 11.05.2010 року станом на 13.04.2020 року становить суму - 196141,56 грн., що значно перевищує встановлений кредитний ліміт - 2500 грн., та навіть збільшений кредитний ліміт до 36000 грн., тобто відповідачу було нараховано відсотки за завищеною процентною ставкою, яку не було встановлено ні в анкеті-заяві, ні в інших документах доданих банком до позову.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено саме укладання кредитного договору та узгоджених між сторонами істотних умов договору, які є обов`язковими, а також відсутні первинні документи, що є належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості.

Відповідно до витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, який долучений позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

У той же час, позивачем АТ «Приватбанк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг (саме в тій редакції, витяг з якої долучено до позову), Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг з цими умовами з підписом відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи із правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, долучені до анкети-заяви відповідача, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; крім того, долучені до матеріалів справи різноманітні довідки банку, розрахунок заборгованості, виписки з карткового рахунку та інше, теж не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суду надано анкету-заяву відповідача, яка підписана сторонами, однак з вказаної заяви вбачається відсутність умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не визначено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір від 11.05.2010 року підписаний сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Крім того, суд критично відноситься до Довідки без номеру, дати та підпису відповідача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , оскільки із позовної заяви вбачається, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг, проте не зазначено, що довідка про зміни умов кредитування є теж складовою, укладеного між сторонами договору без номеру від 11.05.2010 року, носить інформативний характер та взагалі стосується кредитної картки № НОМЕР_1 , інформація про яку відсутня в довідці про отримані відповідачем ОСОБА_1 кредитні картки, тому не може бути прийнята судом до уваги./а.с.21/.

Крім того, в матеріалах даної цивільної справи та в матеріалах цивільної справи № 520/19316/18 зазначено надання ОСОБА_1 різних кредитних карток, з різними номерами, що унеможливлює встановлення факту ідентифікації позичальника та з`ясування питання про кредитні картки, їх вид, термін дії, які надано було відповідачу та з яким кредитним лімітом, відсотками та рух коштів по ним.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних в позовній заяві обставин.

При ухваленні рішення, суд враховує висновки, що містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, в якій Верховний Суд зазначив, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин /2010р/ до моменту звернення до суду з позовом - 04.05.2020 року. Позивач не надав суду доказів, що редакція Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку діяла на момент підписання анкети-заяви позичальником.

Доказів на підтвердження того, що 11.05.2010 року, тобто у день підписання позичальником анкети-заяви відповідач отримав від банку кредитну картку, її вид, номер та термін дії, матеріали справи не містять. До речі, із довідки про надання чотирьох кредитних карток вбачається, що раніше усіх було видано картку 19.10.2015 року за № 866024, інформація про надані відповідачу картки до 19.10.2015 року та їх подальший рух, відсутня.

У анкеті-заяві також відсутня інформація про отримання ОСОБА_1 будь-якої кредитної картки, за допомогою якої можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Крім того, позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь штрафи у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина, 3833,97 грн. - процентна складова, однак, суд не може погодитися з нарахованими на рівні з пенею даними штрафами.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення -строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі 500 грн. - фіксованої частини та 3833,97 грн. - процентної складової - теж відсутні.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд зазначає про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено факту укладення кредитного договору, на умовах зазначених в позовній заяві.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, за безпідставністю.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови у позові на позивача, оскільки суд відмовляє у позовних вимогах, то відмовляє у стягненні судового збору у сумі 2102,00грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 223, 247, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 207,509, 510, 526, 549, 551, 626, 628, 634, 1054,1055,1056-1 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.05.2010 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.