ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/1170/20 Головуючий суддя І інстанції Винниченко П. П.
Провадження № 22-ц/818/3143/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про недоговірні зобов`язання, з них
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги повторно без руху

09 червня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд в складі судді Яцини В.Б.., перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Виниченко П.П., по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про стягнення шкоди, заподіяної органом державної влади,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за його позовною заявою до Касаційного цивільного суду про порушення цивільних прав органом державної влади.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 11 квітня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року витребувано зазначену справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 20 травня 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 21 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для сплати судового збору в розмірі 420,40 грн та для виправлення апеляційної скарги, викладення її державною українською мовою з додаванням копій відповідно до кількості учасників справи.

На виконання ухвали судді, 02 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій наполягав на тому, що відповідно до ч.3 ст.10 Конституції України передбачено, що в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Щодо сплати судового збору, вказав, що відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Мета цього Закону - надати можливість позивачам за такими позовами доступ до суду всіх інстанцій, де розглядаються їх позовні заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Виходячи з цього вимога, яка зазначена у п.13 ч.2 ст.3 3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, про сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги, судовий збір не має сплачуватися. Вважаю, що такий підхід відповідає змісту ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України щодо забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства про справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положеньп.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та відповідно до ст.10 ЦПК України принцип верховенства права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апелянт не має сплачувати судовий збір.

Тому слід зняти вимогу до апелянта, яка була сформульована ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 травня 2020 року про сплату судового збору.

Разом з тим, вимога ухвали Харківського апеляційного суду від 21 травня 2020 року про надання до апеляційного суду скарги на державній мові з копіями відповідно до кількості учасників справи - має бути виконана.

У статті 10 Конституції України визначено:

Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної » визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Правила щодо мови цивільного судочинства також передбачені у ст. 9 ЦПК України:

1. Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

2. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

3. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

4. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

У статті 174 ЦПК України передбачені види та зміст заяв по суті справи:

1. При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

2. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

3. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви).

5. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, копія якої з копіями доданих до неї документів після відкриття провадження у справі надсилається судом учасникам справи, ч. 2 ст. 190 ЦПК України. копія відзиву та доданих до нього документів також надсилається відповідачем усім учасникам справи, ст. 193 ЦПК України.

Крім позовних заяв та інших вищевказаних заяв по суті справи при її розгляді судом учасники справи щодо інших процесуальних питань викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань, ч. 1 ст. 182 ЦПК України.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм цивільного процесуального права та згаданих норм Законів щодо державної мови судочинства, - вимоги щодо викладення державною мовою стосується лише заяв по суті справи, зокрема позовної заяви. Інші заяви процесуального характеру учасник справи має право здійснювати іншою зручною для нього мовою за допомогою перекладача, якого має самостійно запрошувати. Суд відповідно до змісту ст.ст. 9, 12 ЦПК України має надати зацікавленому учаснику справи процесуальну можливість запросити перекладача, якщо він вільно не володіє державною мовою.

Посилання апелянта на ч. 2 ст. 10 Конституції України у даному випадку є безпідставним, обов`язок звернення до суду на державній мові не можна вважати порушенням вільного розвитку, використанню і захисту російської мови з огляду на екстраординарний характер звернення до суду та вищевказані у ч. 4 ст. 9 ЦПК України можливості використання російської мови у цивільному судочинстві. Звернення до суду з позовом на державній мові хоча й покладає на позивача, який вільно не володіє державною мовою, обов`язок перекласти позовну заяву українською мовою, однак таке формальне обмеження передбачено законом, відповідає легітимній меті забезпечення рівного доступу усіх учасників справи до суду державною українською мовою, що передбачено згаданою конституційною нормою, та є пропорційним з огляду на те, що учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому ЦПК України.

Зазначене відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права щодо використання державної мови у судочинстві, до яких дійшов Верховний Суд в ухвалах від 11 вересня 2018 року по справі № 2040/6082/18, 26 липня 2018 року по справі № 766/5444/17, 3 липня 2018 року по справі № 805/4071/17-а, 2 липня 2018 року по справі № 815/2740/14, 7 травня 2018 року по справі № 826 №84 1 7, 18 квітня 2018 року по справі № 754/13168/17, 3 березня 2018 року по справі № 815/5023/17, 21 січня 2019 року по справі № 761/42431/17, в ухвалі від 19 березня 2020 року у справі № 629/5741/19, провадження № 61-5019ск20; в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі № 623/4072/19, провадження № 61-2581ск20; в ухвалі від 10 лютого 2020 року у справі № 623/4072/19, провадження № 61-2581ск20.

Згідно з ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне повторно залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху для подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, викладеної державною - українською мовою, та її копій відповідно до кількості учасників справи.

Для вчинення вказаних дій апелянту слід надати строк 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення скарги без руху, який починає діяти з наступного дня після отримання копії цієї ухвали та згідно пункту 3 Розділу ХІІ Прикінцевих Положень до ЦПК України продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Слід роз`яснити ОСОБА_1 , якщо в умовах триваючих в державі карантинних обмежень у нього виникнуть суттєві, істотні перепони, які не дозволять йому звернутися до перекладача та перекласти позовну заяву на протязі 10 днів, роз`яснити, що у такому разі він вправі звернутися до суду із додатковою заявою про продовження згаданого 10-денного строку із зазначенням поважних причин затримки та наданням доказів на їх підтвердження.

Керуючись ст.ст. 9, 185, 356, 357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року - залишити повторно без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк 10 днів для виправлення апеляційної скарги, викладення її українською мовою, та надання її копій відповідно до кількості учасників справи, який відраховується після отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, але не пізніше 10 днів після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19».

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б.Яцина.