справа № 757/3276/18-ц головуючий у суді І інстанції Батрин О.В.
провадження № 22-ц/824/3075/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, про визнання припиненими поруки та іпотеки та про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 з дати смерті останнього - з ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між відповідачем та позивачем з ІНФОРМАЦІЯ_1 року у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між відповідачем АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 з дати смерті останнього - з ІНФОРМАЦІЯ_1 року; зобов`язати відповідача передати позивачу оригінали документів, що підтверджують право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., а саме договір купівлі-продажу ВЕР № 315595, реєстр № 1418, посвідчений 21 червня 2007 року Козіною А.В., нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, витяг з Державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, Технічний паспорт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 100 000 доларів США на строк до 21 червня 2027 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 21 червня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 21 червня 2007 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір поруки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що позивач невідкладно повідомила відповідача. Оскільки відповідач своїм листом від 31 березня 2015 року визнав факт, що позивач повідомила його про смерть боржника, саме з 31 березня 2015 року починається перебіг строків, встановлених ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 2009 року після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем його майна є ОСОБА_1 . Однак, у встановлені законом строки та порядку відповідач не заявив вимог до позивача, як спадкоємця померлого, яка прийняла спадщину, що в розумінні ч. 4 ст. 1281 ЦК України позабавляє відповідача такого права вимоги. Оскільки зі смертю боржника ОСОБА_2 зобов`язання з повернення кредиту мають за вимогою кредитора включатися до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Отже, з моменту смерті боржника ОСОБА_2 за основним зобов`язанням правовідносин між ним та банком є припиненими з моменту його смерті, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Проте, відповідач цього факту не визнає та вимагає від позивача виконання умов кредитного договору. Умовами договору поруки строк дії поруки не встановлено, а тому порука є припиненою в зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання з моменту смерті боржника. Чинне законодавство про іпотеку прямо пов`язує можливість відповідальності спадкоємця перед іпотекодавцем тільки у разі наявного порушення основного зобов`язання боржником, тобто, за його життя, та у той період, коли були чинні зобов`язання сторін за кредитним договором. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця тільки в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця і лише в межах вартості предмета іпотеки. Оскільки за життя чоловік позивача виконував свої зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за кредитним договором не мав, підстави для звернення до позивача як спадкоємця з вимогою про стягнення боргу у межах вартості предмета іпотеки у відповідача також відсутні. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання з моменту смерті боржника, іпотека також є припиненою. Оригінали документів, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_2 на предмет іпотеки, протиправно утримуються відповідачем, що порушує право власності позивача та унеможливлює оформлення нею свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, наведені нею у позовній заяві та зазначає, що у судовому засіданні представник відповідача повідомив про те, що відповідачу було відомо про факт смерті позичальника. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач пред`явив свої вимоги до спадкодавця, який прийняв спадщину. Строк дії кредитного договору не визначений. Застереження, що кредитний договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є строком дії договору. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач надав згоду на виконання умов кредитного договору іншою особою (у тому числі, спадкоємцями). Договір поруки не містить умови виконання поручителем зобов`язань боржника у разі його смерті. Строк дії договорів поруки та іпотеки також не визначено. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції послався на рішення в аналогічній справі, де суди всіх інстанцій погодилися з тим, що пропуск кредитором визначених у статті 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями. Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. З моменту смерті боржника за основним зобов`язанням правовідносини між ОСОБА_2 та банком втратили ознаки зобов`язального права та повинні розглядатися у рамках спадкового права. Порука є припиненою внаслідок дії закону з моменту смерті боржника, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Матеріали справи містять докази того, що саме ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 . Крім того, ЦК України вказує на те, що поручитель та боржник мають бути різними особами, інакше втрачається зміст поруки. Всупереч того, що порука припинена, відповідач стверджує те, що позивач є поручителем за кредитним договором. За життя позичальником не було допущено прострочення виплат за кредитним договором, а тому підстави для звернення до спадкоємця з вимогою про стягнення боргу у межах вартості предмета іпотеки у відповідача відсутні. Позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, їй було відмовлено у посвідченні такої нотаріальної дії у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану нерухомість. За таких умов незаконними діями відповідача порушується право власності на нерухоме майно.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNUAGK00000003, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 100 000 доларів США на придбання житлової нерухомості та 20 000 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 21 червня 2027 року. Умовами договору визначено, що позичальник щомісяця в період сплати повинен надавати банк кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 179,64 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважати період з «21» по «28» число кожного місяця (п. 7.1).

Відповідно до п. 2.3.3 вказаного договору у випадку смерті позичальника, банк має право в односторонньому порядку розірвати договір або зменшити розмір процентної ставки до рівня, встановленого чинним законодавством.

Згідно з п. 5.2 договору припинення його дії здійснюється відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до п. 6.6 договору зобов`язання позичальника за згодою банку можуть бути виконані іншою особою (а.с.21).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 червня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки № DNUAGK00000003, посвідчений 21 червня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером № 57, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 28 договору іпотеки визначено, що строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (а.с.25).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 червня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № DNUAGK00000003, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктом 11 визначено, що цей договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.24).

21 червня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя № DNUAGK00000003. Згідно з п. 2 цього договору його укладено з метою визначення способів та порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 жовтня 2008 року (а.с.31).

10 вересня 2009 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32, 33).

Постановою завідуючої Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 06 березня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у посвідченні нотаріальної дії через ненадання документів, що підтверджують право власності померлого на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.34).

16 червня 2015 року ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «Приватбанк» про смерть ОСОБА_2 та вказала на те, що вона та двоє спільних з ОСОБА_2 дітей є спадкоємцями та претендують на квартиру, що залишається в іпотеці (а.с.58-60).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час за кредитним договором рахується заборгованість у розмірі 72 729,59 доларів США. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводів позову про невідкладне повідомлення відповідача про смерть позичальника ОСОБА_2 . Такими доказами у даному випадку є надіслання на адресу банку копії свідоцтва про смерть позичальника ОСОБА_2 . Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово наголошував позивачу на необхідності пред`явленні банку такого документу. Вказані обставини унеможливлюють встановити факт наявності чи відсутності у кредитора прав пред`явлення вимоги до позивача, як спадкоємця, у встановлені законом строки. Вимоги про зобов`язання відповідача передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки є похідними від основних вимог.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції та, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який виступав позичальником за кредитним договором та іпотекодавцем за іпотечним договором, укладеними 21 червня 2007 року. ОСОБА_3 виступала поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором. Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину, до складу якої увійшли зобов`язання спадкодавця за кредитним та іпотечним договорами.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема, і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. Так, у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця. Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця. Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього.

Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті позичальника ОСОБА_1 продовжувала сплачувати кошти на виконання умов кредитного договору в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З листа АТ КБ «Приватбанк» від 16 березня 2015 року, вбачається, що 10 березня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до банку з наступним питанням: чи може банк надати їй правовстановлюючі документи за договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року для вступу у спадщину у зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_2 (а.с.62). Вказаний лист доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Тобто, 10 березня 2015 року АТ КБ «Приватбанк» був повідомлений про смерть позичальника ОСОБА_2 і з цього моменту він міг дізнатися про відкриття спадщини та пред`явити у встановлений законом строк вимогу до спадкоємців.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів і відповідачем не заперечується той факт, що протягом шести місяців, починаючи з 10 березня 2015 року, АТ КБ «Приватбанк» не пред`явив вимог до спадкоємців за основним та додатковим зобов`язаннями боржника.

Отже, правовідносини за кредитним договором та іпотека вважаються припиненими з 10 вересня 2015 року у силу вимог ст. 1281 ЦК України, оскільки до ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті боржника ОСОБА_2 , перейшли, зокрема, обов`язки спадкодавця, які виникли у нього як за кредитним договором, так і за договором іпотеки, а банк, дізнавшись про смерть боржника 10 березня 2015 року, а, отже, і про відкриття спадщини, не пред`явив вимог до спадкоємця протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто, до 10 вересня 2015 року.

Що стосується припинення поруки ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Згідно зі ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

ОСОБА_1 , як особа, яка отримала спадщину, фактично вважається новим боржником. Позивач, будучи спадкоємцем, в межах спадкового майна фактично стала новим боржником, а, відтак, не може виступати поручителем виконання своїх же зобов`язань, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості збігу боржника і поручителя в одній особі. Крім того, позивач не надавала своєї згоди на виконання нею у повному обсязі зобов`язань померлого боржника в порядку виконання договору поруки. За таких обставин, порука вважається припиненою з моменту смерті боржника, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У позовній заяві ОСОБА_1 також просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» передати їй оригінали документів, що підтверджують право власності на предмет іпотеки. Вказана вимога також є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у судовому засіданні представник відповідача визнав, що оригінали документів, які позивач просила зобов`язати банк передати їй, знаходяться у АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав до задоволення позову, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення та постановлення нового судового рішення по суті вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»та ОСОБА_2 , внаслідок його смерті з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»та ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»та ОСОБА_2 , посвідченим Козіною Анжелікою Валеріївною, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 21 червня 2007 року, реєстровий № 1419 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за кредитним договором № DNUAGK00000003 від 21 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» передати ОСОБА_1 оригінали документів, що підтверджують право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., а саме договір купівлі-продажу ВЕР № 315595, реєстр № 1418, посвідчений 21 червня 2007 року Козіною Анжелікою Валеріївною , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, витяг з Державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, Технічний паспорт.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження - вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, на користьОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 7 043 (сім тисяч сорок три) гривні, 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.