Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/196/20
Справа № 431/3186/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №431/3186/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матір`ю, без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 5.09.2009 року по 29 січня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в даний час проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою оздоровлення, розширення кругозору дитини, ознайомлення з культурою інших народів. На даний час вона одружилась з іншим чоловіком та взяла його прізвище. Нинішній чоловік є громадянином Російської Федерації, тому вона майже кожен місяць їздить до нього та кожного разу брати дозвіл на вивіз дитини не має змоги, та й не завжди може отримати згоду на такі поїздки у відповідача. Рішенням суду просить надати дозвіл дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на тимчасові неоднарозові поїздки за межі держави Україна до держави Російська Федерація разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну свого сина ОСОБА_4 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на строк з дня набрання чинності рішенням суду по 14.05.2022 року.

Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити (а.с.96).

Відповідач також подав заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій заперечив проти задоволення позову, вказавши, що регулярно надавав дозволи на виїзд дитини на літній відпочинок за межі України. В черговий раз, ОСОБА_1 , скориставшись наданим дозволом по закінченню його дії дитину на територію України не повернула і сама не повернулась.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони від подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 02.09.2010 року.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначила, що кожного місяця їздить до чоловіка, який проживає за межами України, та не має змоги кожного разу брати дозвіл на вивіз дитини, а також не завжди може отримати на такі поїздки згоду відповідача, тому просила надати багаторазовий дозвіл на виїзд дитини з дня набрання рішенням чинності по 14.05.2022 року.

Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску.

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.

Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статей 141, 153, 157 СК України.

Враховуючи те, що існує визначений порядок надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, передбачений Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини із визначенням його початку і закінчення, тому заявлені позовні вимоги не узгоджуються із положеннями названого Закону, що є підставою для відмови в позові.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 23.04.2018 року у цивільній справі №705/2898/17 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.313 ЦК України , ст. 141, 150, 155,157, 255 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матір`ю, без згоди та супроводу батька відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_5 виданий Старобільським районним відділом Управління Державної мігграційної служби України в Луганській області 23.04.2019 року.

Представник позивача - ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_6 виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 01.02.2007 року.

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактчино проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_7 виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06.07.2005 року.

Суддя: