Справа № 529/334/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі - Скрипник Р. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому диплому про освіту, здобуту в середньому професійно-технічному училищі №1 м. Сімферополя.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначає, він має право на пенсію за віком, однак у вище вказаному дипломі, виданому на його ім`я, не зазначено його по батькові, що унеможливлює зарахування до загального стажу 2 років навчання у професійно-технічному училищі та є наслідком відмови у призначенні пенсії за віком.

Окрім того, заявник вказує, що наданий час, самого навчального закладу, який видав диплом вже не існує, а самі архівні документи з цього питання знаходяться на території Автономної республіки Крим, яка є тимчасово окупованою.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення заявника до суду з відповідною заявою про встановлення факту правовстановлюючого документу.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в своїй заяві просить суд встановити факт належності йому диплому, а розгляд справи провести у його відсутність.

Від заінтересованої особи - Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області - надійшов лист у якому представник заявника зазначає, що на думку заінтересованої особи, вказаний факт не підлягає встановленню оскільки у цьому документі не повністю зазначено по батькові.

Заінтересована особа в своєму письмовому поясненні керується роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 25.09.1998 року, що суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В той же час, в даному письмовому поясненні вказано, що при розгляді заяви ОСОБА_1 , управління покладається на розсуд суду, а розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши письмову заяву ОСОБА_1 письмові пояснення заінтересованої особи та дослідивши наявні по справі докази як кожен окремо так і їх в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1975 році ОСОБА_1 вступив до середнього професійно-технічного училища №1 м. Сімферополя, який закінчив в 1978 році та здобув професію камінщика, монтажника конструкцій.

По закінченню вказаного навчального закладу, на ім`я заявника ОСОБА_1 25 липня 1978 року, видано диплом НОМЕР_1 за реєстраційним номером 441. Однак, у даному дипломі зазначено лише прізвище та ім`я заявника, без його по батькові.

В той же час, належність вказаного диплому заявнику ОСОБА_1 підтверджується записами внесеними у трудову книжку серії НОМЕР_2 , видану на ім`я останнього, де зокрема зазначено, що з 01.09.1975 року по 25.07.1978 рік навчався в ПТУ № 1, а також серію та номер диплому, на підставі якого внесено відповідний запис.

Наявність здобуття освіти у середньому професійно-технічному училищі №1 м. Сімферополя підтверджується відповідними записами наявними у військовому квитку серії НОМЕР_3 , в графі № 5 Освіта.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Судом не приймається до уваги твердження заінтересованої особи, що вказаний факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 не може бути встановлений, оскільки ним не подано до суду доказу про те, що установа, яка видала такий документ не має можливості внести до нього відповідні відомості. Оскільки, диплом, належність якого, ОСОБА_1 просить суд встановити йому, видавався ще 25.07.1978 року учбовим закладом, який знаходиться в м. Сімферополь Автономна Республіка Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 3 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" - сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, будь-яку архівну довідку з вказаного навчального закладу, або інші документи з приводу належності ОСОБА_1 вказаного диплому, останній отримати не в змозі.

З поданих суду документів - належно завірених копій сторінок паспорта громадянина України, серії НОМЕР_4 , виданого 24 жовтня 2014 року Диканським ГС УДМС, військового квитка серії НОМЕР_5 , з якого також вбачається здобуття освіти в ГПТУ № 1 м. Сімферополя в 1978 році, що повне правильне прізвище, ім`я та по батькові заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту належності йому диплому серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 1978 року середнім професійно-технічним училищем № 1 м. Сімферополя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 7, 18, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду україни в Полтавській області, вул. Соборності, 66, м. Полтава, Код , про встановлення факту правовстановлюючого документу, задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Диплому серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 1978 року середнім професійно-технічним училищем № 1 м. Сімферополя на ім`я ОСОБА_1 .

Факт встановлюється для подальшого оформлення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: