Ухвала

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 727/4267/19

провадження № 61-7916ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалами Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2006 року та від 28 липня 2006 року (номер запису про обтяження 3531309, 3531259).

Шевченківський районний суд м. Чернівці заочним рішенням від 30 вересня 2019 року позов задовольнив. Скасував арешт, накладений реєстратором - Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 3531259 на квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2006 року. Скасував арешт, накладений реєстратором - Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 3531309 на квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2006 року. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 842 грн.

Чернівецький апеляційний суд постановою від 16 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року скасував в частині стягнення з ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 3 842 грн. Компенсував Акціонерному товариству «Альфа-Банк» понесені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті рішення суду залишив без змін.

07 травня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 910 заявник отримав вказану ухвалу 25 травня 2020 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 29 травня 2020 року подав засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень. Виключно посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 393 ЦПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

У відведений судом строк та станом на 10 червня 2020 року вимоги ухвали заявником не виконано, недоліки касаційної скарги не усунуто, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому наявні підстави для її повернення заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев