_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/153/20
УХВАЛА

10.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович 10 лютого 2020 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з поданням, в якому просить обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21.03.2019 року по справі №520/16123/17 та рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28.05.2019 року по справі №520/4802/18, які перебувають на виконанні в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №59416259.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.02.2020 року відкрито провадження по справі на підставі вказаного подання та призначено до розгляду у відкритому судовому засідання

В судовому засіданні 10.06.2020 року приватний виконавець підтримав зазначене подання та просив суд його задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримала в судовому засіданні правову позицію приватного виконавця та наполягала на задоволенні подання.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, надала пояснення, що не ухиляється від виконання рішення суду, на цей час працює в крюінговому агентстві, отримує постійних дохід, з якого постійно здійснюється відрахування частки заробітної плати на погашення заборгованості, а обмеження її в праві виїзду за кордон, буде слугувати підставою для звільнення, оскільки це є обмеженням встановленим роботодавцем.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає подання не підлягаючим задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. перебувало виконавче провадження ВП №59412003, яке було відкрито на підставі виконавчого листа №520/16123/17, виданого 20.06.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми заборгованості в розмірі - 1173900 грн. та 3% річних в розмірі 14376 грн.

З наданих до суду матеріалів вбачається. що приватним виконавцем було надіслано на адресу боржника копію постанови про відкриття виконавчого провадження, однак поштовий конверт № НОМЕР_1 було повернуто на адресу приватного виконавця 31.07.2019 року за закінченням встановленого строку зберігання.

25.06.2019 року приватним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику.

Як стверджує приватний виконавець, боржником - ОСОБА_1 , вимоги виконавчого документу в самостійному порядку виконано не було, сума заборгованості на момент складання відповідного подання до суду не була погашена частково або в повному обсязі за виконавчим документом, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження на депозитний рахунок приватного виконавця від боржника не надходили.

02.08.2019 року приватним виконавцем з метою встановлення майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою знаходження майна нерухомого майна боржника, а саме: 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що за вищезазначеною адресою, двері квартири ніхто не відчинив. В зв`язку з цим приватним виконавцем було складено відповідний акт від 02.08.2019 року.

Також, 08.08.2019 року, приватним виконавцем було проведено опис та арешт 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виконання вимог виконавчого документу, боржник ОСОБА_1 , була особисто присутня підчас проведення виконавчих дій та прийняла майно на відповідальне зберігання, про що свідчить підпис боржника в постанові про опис та арешт майна боржника 08.08.2019 року.

В ході проведення подальших виконавчих дій, нерухоме майно, передано на реалізацію, а саме: - 1/2 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

В результаті проведення трьох електронних торгів, вищевказане майно не було реалізовано, що підтверджується протоколами №436044 від 08.10.2019 року, № 440693 від 30.10.2019 року, №446163 від 19.11.2019 року.

Враховуючи положення ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем, було запропоновано стягувачу ОСОБА_4 залишити за собою нереалізованого майна, а саме 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , за ціною третіх електронних торгів - 312 741,80 грн.

Стягувачем - ОСОБА_4 було подано заяву про прийняття нереалізованого майна в рахунок погашення боргу.

03.12.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу та складений відповідний акт приватного виконавця.

31.01.2020 року на виконання приватному виконавцю стягувачем - ОСОБА_2 подано заяви про відкриття виконавчих проваджень по виконавчим листам, а саме: Ананьївського районного суду Одеської області та Київського районного суду м. Одеси.

31.01.2020 року приватним виконавцем, у відповідності до статей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавчі провадження ВП № 61124831, 61123818, 61122334, 61126054. Постанови про відкриття виконавчих проваджень направлені боржнику ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 28 Закону, рекомендованим листом за адресами зазначеними у виконавчих документах.

Станом на 05.02.2019 року, на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. знаходиться зведене виконавче провадження №59416259 з примусового виконання:

- виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №520/1612/19 виданого 03.09.2019 року АСВП№61122334 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половини вартості автомобіля "Тойота", державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 270580,00 гривень;

- виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №520/1612/19 виданого 03.09.2019 року АСВП№61123818 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 2700 грн;

- виконавчого листа Ананьївського районного суду Одеської області №520/4802/18 виданого 23.07.2019 року АСВП№61124831 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , Ѕ частину зазначених грошових коштів, що складає 59338,50 доларів США, що станом на 22 березня 2018 року в гривневому еквіваленті складає 1559415 гривень 78 копійок та 381748 гривень 23 копійки, що разом становить 1941164 гривні 00 копійок;

- виконавчого листа Ананьївського районного суду Одеської області №520/4802/18 від 23.07.2019 року АСВП№61126054 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 9162 гривні 40 копійок.

Отже зведене виконавче провадження стосується стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в загальній сумі, з урахуванням витрат виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця - 3460403,44 грн.

Згідно з Інформаційною довідкою №199135175 від 05.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за Боржником на праві власності зареєстровано нерухомого майна не встановлено, на яке можливо звернути стягнення.

Приватний виконавець стверджує, що на цей час зобов`язання за вказаними виконавчими провадженнями боржником не виконані, вищезазначені обставини суттєво перешкоджають та унеможливлюють повні та фактичні виконання рішень судів, у зв`язку з чим приватний виконавець вважає, що боржниця ухиляється від виконання рішень судів, що стало підставою для звернення до суду з цим поданням.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

В сенсі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду чинне законодавство не розкриває.

Як роз`яснив Верховний суд України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а саме за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши та проаналізувавши докази наявні в матеріалах зведеного виконавчого провадження №59416259, суд вважає, що приватним виконавцем не надано до суду належних доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї вищевказаними виконавчими листами.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження, відсутні жодні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинялись дії на ускладнення виконання рішення суду.

Також, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є працездатною, працює в приватному підприємстві, діяльність якого пов`язана з крюінгом, отримає постійний дохід, з якого відраховується частина заробітної плати на погашення заборгованості.

Зазначені обставини були підтверджені приватним виконавцем, у зв`язку з чим у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Також, як вбачається з вищевикладених обставин, ОСОБА_1 , як боржниця за зведеним виконавчим провадженням ВП №59416259, приймала участь в проведенні виконавчих дій, не здійснювала дії з оскарження дій державного виконавця, відсутні докази щодо вчинення боржником дій спрямованих на ускладнення виконання рішень судів, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про необґрунтованість посилань приватного виконавця та стягувача про те, що в діях боржниці наявний факт ухилення від виконання рішень судів.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення суд вважає, що приватним виконавцем на цей час не обґрунтовано факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків, а відтак виконавець дійшов передчасного висновку про необхідність обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв`язку з чим подання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду міста Одеси №520/16123/17 від 21 березня 2019 року, яке набрало законної сили 29 квітня 2019 року; рішенням Київського районного суду міста Одеси №520/1612/19 від 22 липня 2019 року, яке набрало законної сили 22 серпня 2019 року, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 28 травня 2019 року, яке набрало законної сили 15 липня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 11.06.2020 року.

Головуючий Калініченко Л. В.