Головуючий у І інстанції Пантелєєв Д.Г.
Єдиний унікальний номер 266/3879/19
Номер провадження 22-ц/804/1694/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

Мироненко І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року, ухвалене в м. Маріуполі Донецької області та повний текст якого складено 25 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей», третя особа - Департамент розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей» (далі - ТОВ «Місто для людей») про стягнення пені.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 02 жовтня 2017 року між співвласниками будинку та ТОВ «Місто для людей» було укладено договір на утримання будинку та прибудинкової території. Починаючи з березня 2017 року в його квартирі почала протікати покрівля, у зв`язку з чим він 04 травня 2018 року звернувся до відповідача з вимогою усунути протікання, на що відповідач надав відповідь, що ремонтні роботи будуть проведені в 3-му кварталі 2018 року. Оскільки в 3-му кварталі 2018 року ремонту проведено не було, 20 листопада 2008 року він звернувся до Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, де йому була надана відповідь, що поточний ремонт покрівлі заплановано на другий квартал 2019 року. Проте, на час звернення до суду ремонтні роботи виконані не були. Посилаючись на ч. 2 ст. 530 ЦК України, вважає, що відповідач мав виконати вказаний ремонт в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, тобто не пізніше 11 травня 2018 року. Оскільки відповідачем порушено умови договору на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідач має сплатити пеню. Після уточнення позовних вимог, враховуючи, що фактично ремонтні роботи були проведені 26 жовтня 2019 року та вартість ремонту м`якої покрівлі становила 3 547 грн. 31 коп., просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань за період з 12 травня 2018 року по 26 жовтня 2019 року в сумі 56 721 грн. 86 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин норми ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка регулює сплату пені за несвоєчасне виконання робіт за договором. Вважає, що оскільки, передбачений договором ремонт покрівлі виконується для його особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, спірні правовідносини між ним та відповідачем регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що оскільки договором на утримання будинку і прибудинкової території та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 не встановлено строки виконання таких робіт, як ремонт покрівлі, до спірних правовідносин мають застосовуватись вимоги Цивільного кодексу України, а саме ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої боржник повинен виконати свій обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Місто для людей» просить рішення суду залишити без змін посилаючись на те, що умовами укладеного договору на управління житловим будинком відповідальність управителя у вигляді пені не передбачена.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1, 3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу є власником кв. АДРЕСА_1 (а.с. 8-11).

02 жовтня 2017 року між ТОВ «Місто для людей» та співвласниками багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 укладено договір про утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 13-18).

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Місто для людей» із заявою, в якій повідомив про необхідність ремонту м`якої покрівлі будинку, оскільки до його оселі стала потрапляти вода з даху (а.с. 21).

Листом від 25 травня 2018 року ТОВ «Місто для людей» повідомило позивача, що виконано обстеження покрівлі, складено дефектний акт та ремонт покрівлі заплановано на третій квартал 2018 року (а.с. 22).

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради зі скаргою на бездіяльність ТОВ «Місто для людей» (а.с. 23), на яку 05 грудня 2018 року була надана відповідь, що ремонт покрівлі заплановано ТОВ «Місто для людей» на другий квартал 2019 року (а.с. 24).

Актом від 08 жовтня 2018 року встановлено, що в квартирі позивача є сліди залиття з даху (а.с. 25).

З довідки, наданої на ухвалу суду від 05.07.2019 року ТОВ «Місто для людей» вбачається, що вартість ремонту м`якої покрівлі в буд . АДРЕСА_1 складає 3 547 грн. 31 коп. (а.с. 52).

З відповіді ТОВ «Місто для людей» від 13 листопада 2019 року встановлено, що ремонт м`якої покрівлі кв. АДРЕСА_1 проведено (а.с. 121).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договором про утримання будинку та прибудинкової території не передбачена відповідальність по сплаті пені, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З такими висновками не можна не погодитися.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, укладений 02 жовтня 2017 року договір має виконуватись на умовах, що діяли на момент його укладення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами склалися правовідносини, які випливають з укладеного між ними 02 жовтня 2017 року договору про утримання будинку та прибудинкової території, який є чинним.

Вказаним договором обов`язок ТОВ «Місто для людей» сплачувати співвласникам будинку пеню або інша відповідальність товариства за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, не встановлена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева