Справа № 2-3797/11
Провадження № 6/522/340/20
У Х В А Л А

05 червня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

встановив:

19 березня 2020 року до суду надійшло подання ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Заява вмотивована тим, що Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 січня 2020 року задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 від 11.09.1996 року, виданий Приморським РО в м. Одесі, та два закордонних паспорта серія НОМЕР_3 від 08.05.2015 року та НОМЕР_4 від 09.12.2015 року за межі України до виконання зобов`язань за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2013 року по справі №2-3797/11.

Проте, ОСОБА_1 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, про відкриття виконавчих проваджень боржник дізнався лише після того, як 17.10.2019 року та 04.11.2019 року його адвокат ознайомилася із відповідними матеріалами, будь яких повідомлень про виклик до приватного виконавця Бужбецький Р.Ю. не отримував, про візити приватного виконавця не знав. Заявник зазначає, що у період, коли приватний виконавець надсилав поштове відправлення № 758, яке містило постанову про відкриття ВП № 57676438 від 13.11.2018 року, та поштове відправлення № 799, яке містило постанови про відкриття ВП №№ 60357330, 60356690, 60357044, 60355429, 60355902, 60356362 від 18.10.2019 року, боржник перебував за кордоном і об`єктивно не міг отримати поштову кореспонденцію. Доказами цього, є відповідні відмітки у закордонному паспорті ОСОБА_1 , копії якого долучені до заяви. З цієї ж причини, а саме через відсутність в Україні з 19.09.2018 року по 09.12.2018 року, боржник був відсутній за місцем своєї реєстрації і в дні візитів приватного виконавця та складання актів від 29.11.2018 року та 07.12.2018 року.

Заявник вважає, що приватний виконавець не мав підстав для звернення до суду із відповідним поданням про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, у зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково; особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Проте, приватний виконавець не навів належних доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Більше того, про те, що боржник перебуває за кордоном і не має змоги своєчасно виконати вимогу про надання декларації про доходи і майно, а також вимоги виконавчих документів, було повідомлено приватного виконавця заявою від 18.11.2019 року, надісланою рекомендованим листом на адресу приватного виконавця 19.11.2019 року і отриманою ним 23.11.2019 року, копії якої разом з доказами направлення заявник надав до суду. Окрім того, у заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України зазначається, що ОСОБА_1 має вищу освіту за спеціальністю судоводіння на морських шляхах та кваліфікацію інженера судоводія, має діючий капітанський диплом. Отже, можливість його працевлаштування та отримання заробітку з метою погашення заборгованості перед банком напряму пов`язана з можливістю покидати територію України. У випадку обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з огляду на його вік та спеціальність, він буде позбавлений можливості офіційного працевлаштування з метою забезпечення належного рівня свого життя й отримання коштів для погашення заборгованості перед АТ «Укрсиббанк». Отже, заявник просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заяви та просила суд скасувати боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 необхідно працювати за спеціальністю (моряк).

Приватний виконавець та представник банка заперечували проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2011 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк`до Бужбецького Ростислава Юрійовича, ОСОБА_2 , ВАТ «Південгідроспецбуд», третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ВАТ «Південгідроспецбуд`до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки скасувати, в частині розміру стягнутої пені. Ухвалено нове рішення, в цій частині, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк`пеню за кредитним договором № 0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ВАТ «Південгідроспецбуд`на користь ПАТ «УкрСиббанк`пеню за кредитним договором № 0 від 23.03.2007 року в розмірі 82 199,92 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк`пеню за кредитним договором № 0 від 03.10.2006 року в розмірі 53 921,48 грн. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2011 року змінити, в частині порядку стягнення судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ВАТ «Південгідроспецбуд» на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в рівних частках. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішення набрало законної сили та звернуто для примусового виконання.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича знаходиться зведене виконавче провадження №60359721 з примусового виконання:

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП№57676438 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 597 418,43 дол. США (що станом на 13.11.2018 р. за офіційним курсом НБУ складає 16 667 974,19 грн.);

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП № 60357330 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 23.03.2007 р. в загальному розмірі 179 191,26 дол. США (що станом на 18.10.2019 р. за офіційним курсом НБУ становить 4 431 399,86 грн);

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП № 60356690 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 03.10.2006 р. в загальному розмірі 88 803,60 дол. США (станом на 18.10.2019 р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2196113,03 грн).

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси № 2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП № 60357044 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судових витрат, а саме витрат по сплаті держмита в розмірі 566,67 грн. та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 10 грн., а всього 576,67 грн.

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП № 60355429 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» пені за кредитним договором №0 від 03.10.2006 р. в розмірі 53 921,48 грн.

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП № 60355902 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» пені за кредитним договором №0 від 23.03.2007 р. в розмірі 82 199,92 грн.

- виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-3797/11 від 25.06.2013 року АСВП №60356362 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» пені за кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 грн.

Постановою приватного виконавця від 13.11.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 57676438.

Постановою приватного виконавця від 13.11.2018 року в межах виконавчого провадження ВП № 57676438 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57676438 та про арешт майна боржника була направлена приватним виконавцем Бужбецькому Ростиславу Юрійовичу рекомендованим листом № 758 за адресою, що зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія реєстру відправлень поштової кореспонденції від 14.11.2018 року. Однак, відповідне поштове відправлення не було доставлено адресату під час доставки з «інших причин», про що свідчить роздруківка Результатів пошуку з сайту Укрпошта.

Постановами приватного виконавця від 18.10.2019 року були відкриті виконавчі провадження ВП № 60357330, ВП № 60357044, ВП № 60355429, ВП № 60355902, ВП № 60356362, ВП № 60356690.

Постановою від 18.10.2019 року виконавчі провадження ВП № 60357330, ВП № 60357044, ВП № НОМЕР_5 , ВП № 60355902, ВП № 60356362, ВП № 60356690, ВП № 57676438 були об`єднані у зведене виконавче провадження № 60359721.

Постанови приватного виконавця від 18.10.2019 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 60357330, ВП № 60357044, ВП № 60355429, ВП № 60355902, ВП № 60356362, ВП № 60356690 були направлені приватним виконавцем Бужбецькому Р.Ю. рекомендованим листом № 799 за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія конверту, яка міститься в матеріалах справи. Дане відправлення не було вручене ОСОБА_1 та повернулося на адресу приватного виконавця.

У зв`язку з відсутністю будь яких відомостей про майновий стан боржника приватним виконавцем було направлено запити до відповідних правореєструючих установ для перевірки майнового стану ОСОБА_1 .

Згідно з відповідями Державної фіскальної служби України № від 07.08.2019 року та № від 06.08.2019 року у ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки в банках та інших фінансових установах, а також зареєстровані доходи.

З відповідей Пенсійного фонду України № НОМЕР_6 та №105394587 від 08.08.2019 року вбачається, що інформації щодо місця роботи та отримання пенсії ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно з Інформаційною довідкою №196119657 від 13.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі договору дарування № 3336 від 20.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. Зазначене майно (квартира) є заставним майном перед стягувачем - Акціонерним товариством «Укрсиббанк» згідно з Іпотечним договором №3570 від 03.11.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г. 03.11.2006 року та зареєстрованим в реєстрі заборон на нерухоме майно під номером 4003580.

29.11.2018 року, 07.12.2018 та 12.12.2018 року приватним виконавцем з метою встановлення майнового стану боржника, проведення опису та арешту майна боржника було здійснено три виходи за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, в ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що боржник відсутній, квартира зачинена, про що складено відповідні акти.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Павленко А.І. звернулася із заявою до приватного виконавця Долинського М.М. та ознайомилася із матеріалами ВП № 57676438. Тоді ж вона отримала належним чином засвідчені копії постанови про відкриття ВП № 57676438 від 13.11.2018 року та постанови про арешт коштів боржника від 13.11.2018 року. 04.11.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Павленко А.І. звернулася із заявою до приватного виконавця Долинського М.М. та ознайомилася із матеріалами зведеного ВП № 60359721. Також вона отримала належним чином засвідчені копії постанов від 18.10.2019 року про відкриття ВП № 60357330, ВП № 60357044, ВП № НОМЕР_5 , ВП № 60355902, ВП № 60356362, ВП № 60356690.

Таким чином, суд приходить до висновку, що боржнику стало відомо про відкриті виконавчі провадження лише після ознайомлення із матеріалами виконавчих проваджень представника ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять належних доказів фактичного отримання ОСОБА_1 поштових відправлень від приватного виконавця Долинського М.М. або ухилення від їх отримання.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не міг отримати поштову кореспонденцію від приватного виконавця, оскільки у період з 19.09.2018 року по 09.12.2018 року перебував за межами України, про що свідчать відмітки на паспорті громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданого 09.12.2015 року, копія якого міститься у матеріалах справи, а також відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Факт перебування ОСОБА_1 за межами України у період з 19.09.2018 року по 09.12.2018 року також пояснює його відсутність за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , у дати візитів приватного виконавця та складання актів від 29.11.2018 року , 07.12.2018 та 12.12.2018 року.

Згідно з відмітками на паспорті громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 , виданого 09.12.2015 року, копія якого міститься у матеріалах справи, боржник також перебував за межами України у період з 11.10.2019 року по 12.12.2019 року, про що адвокат Павленко А.І. повідомила приватного виконавця заявою від 18.11.2019 року, надісланою рекомендованим листом на адресу приватного виконавця 19.11.2019 року і отриманою ним 23.11.2019 року.

Як вбачається з аналізу норм ЦПК та сталої судової практики сам по собі факт існування у боржника заборгованості і зобов`язань перед стягувачем, не є підставою для тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань», покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події, тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України».

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 441 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи та доказами, наданими заявником, спростовуються доводи приватного виконавця про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у ст. 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст. 9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадянського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Обмеження на виїзд боржника фізичної особи за межі України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria) рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03) Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування. Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: 1) ґрунтуватися на національному законі; 2) переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; 3) відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 рішення (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82) зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 має вищу освіту за спеціальністю судоводіння на морських шляхах та кваліфікацію інженера судоводія. Окрім того, ОСОБА_1 має діючий капітанський диплом. Отже, враховуючи професію та спеціальність боржника, можливість його працевлаштування та отримання заробітку з метою погашення заборгованості перед банком напряму пов`язана з можливістю покидати територію України.

Так, суд приходить до висновку, що немає підстав вважати, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України буде слугувати меті погашення ним зобов`язань перед АТ «Укрсиббанк».

У поданні приватний виконавець не зазначив як тимчасове обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України гарантує повернення боргу і яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні до нього такого обмеження.

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, національні суди зобов`язані забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну, було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Захищаючи права одних осіб суд не вправі порушувати права інших осіб.

Автоматична, необмежена заборона у праві виїзду за межі країни є порушенням статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд вважає заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України обґрунтованою та такою, що може бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 11 вересня 1996 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_3 від 08.05.2015 року та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 09.12.2015 року) за межі України, встановлене ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 січня 2020 року по справі №2-3797/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська