ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/980/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31698/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року в складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване в м. Хмельницькому, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь один мільярд гривень моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, постановою про закриття кримінального провадження № 0000396 слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Ривака Ю.Р. від 30 вересня 2019 року; стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на його користь 60 030 грн. майнової шкоди, завданої незаконним рішенням, постановою про закриття кримінального провадження № 0000396 слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Ривака Ю.Р. від 30 вересня 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказував, що слідчий Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Ривак Ю.Р. виніс незаконну та протиправну постанову про закриття кримінального провадження № 0000396 від 30 вересня 2019 року, чим спричинив йому майнову та моральну шкоду. Моральна шкода, завдана йому полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час читання цієї незаконної постанови та усвідомлення витонченого знущання над ним, що викликало у нього почуття душевного болю. Слідчий Другого відділу СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Ривак Ю .Р. явно таким чином знущався над ним всупереч чинному законодавству України, оскільки це посилювало відчуття невизначеності. Крім того, він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, вживати додаткових заходів для захисту в суді своїх прав, що сприймає як зверхнє ставлення до нього як до людини, з чого відчув себе приниженим і морально подавленим. Також він був змушений в черговий раз звертатись до суду, що вимагало від нього додаткових витрат його дорогоцінного часу з його безцінного життя.

Крім того, вказував позивач, що неналежне виконання своїх службових обов`язків слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Риваком Ю .Р. призвело до порушення його честі та гідності і посилення впевненості безладдя, безвладдя та безкарності у системі органів державної влади та підриві авторитету державної влади. Внаслідок винесення незаконної ухвали слідчого порушено його права: на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, в тому числі і працівника Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький Ривака Ю.Р. Таким чином, значна глибина моральних страждань, завданих йому порушенням його немайнових прав, сильна і руйнівна біль для його душевного стану, яка має тяжкий характер моральних страждань, завданих йому, довічні та непоправні втрати немайнового характеру підлягають безумовному відшкодуванню.

Тому позивач вважав, що заявлена ним моральна шкода у розмірі одного мільярда гривень буде адекватним відшкодуванням його моральних страждань.

Також позивач просив відшкодувати і заподіяну йому матеріальну шкоду, яка полягає у написання клопотання про надання йому копії постанови про закриття даного кримінального провадження, на що він витратив одну годину власного часу та одну годину власного часу для проїзду та подачі її до ТУ ДБР в м. Хмельницький та десять гривен на проїзд маршруткою № 30. Для написання скарги про скасування цієї незаконної постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2019 року він витратив одну годину часу та одну годину часу для подачі її до Хмельницького міськрайонного суду та десять гривень на проїзд маршруткою №30 до суду і з суду. Для участі в слуханні в Хмельницькому міськрайонному суді та скасування цієї незаконної та протиправної постанови він витратив одну годину свого часу і одну годину часу для проїзду для участі в слуханні Хмельницького міськрайонного суду та десять гривень на проїзд маршруткою №30. Тобто фактично витрачено шість години його часу, які він оцінює в 60 000 грн. та тридцять гривень на проїзд в маршрутному таксі №30. Окрім цього, він витрачав власний папір, електроенергію і фарбу картриджа лазерного принтера, собівартість кожного надрукованого листочка складає 1,3 грн. Таким чином, майнова шкода складає 60030 грн. і це є собою витрати, пов`язані з відновленням порушених прав, які мають бути відшкодовані у відповідності до ст.ст. 22, 1174 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається що рішення є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню. На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про недоведеність факту та розміру заподіяної йому моральної та майнової шкоди. Крім того, вказує апелянт, що суд безпідставно вимагав від нього доведення презумпції завдання моральної шкоди, оскільки на його думку це є абсурдним і суд мав би відступити від наведених в рішенні суду правових позицій та надавши належної оцінки наданим ним доказам та відшкодувати заподіяну йому шкоду з огляду на положення статті 23 Цивільного кодексу України, оскільки саме ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі завдано моральну шкоду. Також зазначає апелянт, що суд не вправі був стверджувати про необхідність повторного судового рішення, яким має бути встановлено незаконність рішення слідчого Ривака Ю .Р . як підставу для відшкодування шкоди, оскільки такого обов`язку не передбачено чинним законодавством. Крім того ОСОБА_1 вказує, що суд формально послався на норми матеріального і процесуального права та не навів переконливих доказів щодо спростування його тверджень про витрати його дорогоцінного часу з його безцінного життя та понесені ним витрати на підготовку позову до суду та проїзду до суду на судові засідання та безпідставно відмовив в задоволенні таких його вимог.

Тому, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року та постановити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги в повному обсязі.

Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Хмельницькому подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що у зв`язку із винесенням слідчим ТУ ДБР у м. Хмельницькому Риваком Ю.Р. постанови від 30 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000396 йому заподіяно моральну шкоду в сумі 1 000 000 000 грн., проте позивач не довів не тільки протиправність поведінки відповідача, але й не надав суду достовірні та переконливі докази фактичної наявності моральної шкоди, а також причинний зв`язок між поведінкою із заподіяною шкодою. Ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2019 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000396 від 30 вересня 2019 року слідчого ТУ ДБР у м. Хмельницькому Ривака Ю.Р. свідчить про реалізацію позивачем свого права на оскарження процесуального рішення і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як про це помилково зазначає позивач. Окрім того позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому слідчим ТУ ДБР у м. Хмельницькому майнової шкоди, оскільки на поданих ОСОБА_1 проїздних квитках не вказано ні маршрут ні дату поїздки ні хто цю поїздку здійснював, а тому їх не можна розглядати як належний та достовірний доказ по справі, доказів понесення судових витрат в зв`язку з отриманням правничої допомоги також не надано. З огляду на наведене відповідач вважає, що підстави для відшкодування позивачу моральної та майнової шкоди відсутні, так як позивач скористався наданими йому правами щодо оскарження відповідних дій чи бездіяльності слідчого і його порушені права повністю були відновлені прийнятим судовим рішенням від 02 грудня 2019 року.

Тому, ТУ ДБР, розташоване у м. Хмельницькому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому Риваком Ю.Р. здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000396 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України щодо перевищення службових повноважень службовими особами СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області.

За результатами проведеного досудового розслідування 30 вересня 2019 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому Риваком Ю.Р. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року, постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому Ривака Ю.Р. від 30 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000396 скасовано, оскільки під час досудового розслідування про обставини кримінального правопорушення не було допитано ОСОБА_1 , слідчим не надано належної оцінки доводам заявника, мотиви прийняття постанови, та їх обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 2 частини 2 статті 1167 цього ж Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Згідно ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Той факт, що прийняті слідчим ТУ ДБР в м. Хмельницький в порядку КПК України процесуальні документи про закриття кримінального провадження згодом були скасовані судом не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, на підставі скарг якого були скасовані ці документи (постанови).

Хоча постанови слідчого про закриття кримінального провадження і були скасовані судом з підстав їх невідповідності процесуальним нормам КПК України, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок прийняття цих постанов було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача справа не містить.

При цьому, як уже зазначалося вище, процесуальні порушення, які були допущені слідчим при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні були усунуті шляхом постановлення слідчим-суддею ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000396 слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР в м. Хмельницький.

Крім того, сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі застосування норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову суд правильно вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, не зазначено в рішення докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення, не наведено мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав задоволення позову слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта не спростовують висновків суду щодо необґрунтованості його позовних вимог.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 червня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох