Справа № 454/3178/19 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1245/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика А.Я., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року в складі судді Струс Т.В.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не було застосовано до спірних правовідносин ч.3 ст. 199 СК України, не враховано, що згідно вказаної норми право на звернення до суду про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання має той з батьків, з ким проживає дочка, син та залишено поза увагою відсутність доказів на підтвердження проживання дочки з позивачкою.

Вважає, що судом визначено розмір аліментів без врахування усіх обставин, що мають значення. Так судом не було враховано, що позивач також працевлаштована та отримує офіційний регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Вважає, що позивачка також може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці.

Окрім цього, судом першої інстанції не перевірено доводів апелянта щодо проживання однією сім`єю з іншою жінкою, без реєстрації шлюбу, яка перебуває в стані вагітності на 12 тижні, та всупереч ст. 89, 263 ЦПК України не надано будь-якої оцінки довідці єпархії УПЦ від 03.12.2019 року №204 про вінчання з ОСОБА_5 .

Вказує, що за умови виконання позивачкою свого обов`язку щодо утримання доньки достатнім буде розмір аліментів у 1/6 всіх видів заробітку, водночас, оскільки у справі не встановлено обставини, за наявності яких батьки мають право на звернення до суду із позовом, позов задоволенню не підлягає.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 19 квітня 2013 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час є повнолітньою, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки №040/262 виданої Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 12.09.2019 р. ОСОБА_4 є студенткою першого курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання освітньої програми «облік і аудит» економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2019р. до 30.06.2023р. (а.с.6)

Згідно довідки про доходи для студентів виданої Київським національним університетом ім. Т. Шевченка №3666 від 11.02.2020р. що ОСОБА_4 навчається на державній формі навчання та за період з вересня 2019 р. по січень 2020 р. отримала стипендію у сумі 5900 грн.(а.с. 60)

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 виданої ДП Львіввугілля Шахта «Лісова» встановлено, що вона працює майстером ДСУ у Шахта «Лісова» та загальна сума доходу за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. становить 167771,35

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 виданої ДП Львіввугілля Шахта «Лісова» встановлено, що він працює начальником ДСУ у Шахта «Лісова» та загальна сума доходу за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. становить 258911,83 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_4 потребує допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач спроможний надати таку, з нього підлягає стягненню ј частини всіх видів заробітку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.

У відповідності до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів проживання ОСОБА_4 з матір`ю, що є підставою на думку апелянта для відмови в позові колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року встановлено, що дитина ОСОБА_4 залишилась проживати з позивачем ОСОБА_2 , спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає.

Посилання апелянта на те, що позивачка ОСОБА_2 також може надавати матеріальну допомогу спростовуються матеріалами справи, а саме квитанціями про оплату проживання в гуртожитку ОСОБА_4 та витратами на проїзд ОСОБА_4 .

Окрім цього, ОСОБА_4 подала заяву, в якій зазначила що проживає з мамою ОСОБА_2 та знаходиться на її повному утриманні.

Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати;

Враховуючи вказане, а зокрема, і те, що донька сторін досягла повноліття, однак продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків; те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання повнолітніх сина чи доньки які продовжуються навчання; доходи позивачки та відповідача, що підтверджені відповідними довідками; те, що повнолітня донька отримує стипендію; відсутність даних про те, що відповідач не має можливості надавати таку допомогу (додатково можливість надання допомоги позивачці відповідачем підтверджує і той факт, що ним сплачувались аліменти на її утримання до досягнення повноліття та заборгованості за аліментами на даний час немає); прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» складає 2027 грн. на місяць, - колегія суддів вважає, що визначений розмір аліментів судом при задоволенні позовних вимог слід вважати до певної міри завищеним, а доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими.

Тому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, як і вказаний позивачкою слід вважати завищеним. Рішення ж суду першої інстанції слід змінити. А саме слід зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання доньки сторін, що навчається до завершення нею навчання або до досягнення нею 23 років, (залежно від того яка подія настане швидше) з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/5 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дорослу особу та слід вважати відповідатиме, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону про які йшлося.

В решті рішення суду слід залишити без змін. Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, як і заявлені позовні вимоги.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/5 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дорослу особу щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку.

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 червня 2020 року.

Головуючий

Судді