Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 766/10032/17

провадження № 61-17073св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Херсонської області в складі колегії суддів: Вейтас І. В., Колісниченка А. Г., Радченка С. В. від 31 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13 липня 2016 року між ним та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ. НОМЕР_1 (КАСКО+ДМС при ДТП), пакет AVTOEXPRESS опція LARGE. Пунктом 4 договору застрахованим/забезпеченим ТЗ є автомобіль марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Пунктом 3 договору передбачено, що вигодонабувачем за договором є страхувальник, тобто позивач ОСОБА_1

24 січня 2017 року у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій був пошкоджений, вищезгаданий застрахований автомобіль. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 (водій автомобіля), який повідомив ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку в передбачені законом строки (реєстрація письмової заяви від 27 січня 2017 року). Постановою Голосіївського суду м. Києва від 14 лютого 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення.

Позивач вказував, що вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308 884,62 грн. Автомобіль фактично було знищено.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 22 березня 2017 року листом № 2588-31 відмовила у виплаті страхового відшкодування. Причиною відмови слугували підстави, передбачені пунктом 13.1.4 та пунктом 13.1.13 Загальних умов страхування.

Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною, та просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 177 202,95 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 157 772,05 грн. У решті вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу страховою компанією є безпідставною, оскільки даний договір прокату транспортного засобу № 3571 нотаріально не посвідчений, тому з підстав передбачених частиною другою статті 799 ЦК України та частини першої статті 220 ЦК України є нікчемним.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про судовий збір.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що нікчемність договору прокату, що укладений між власником автомобіля та ОСОБА_3 не впливає на правовідносини вигодонабувача та страхової компанії, договором між якими чітко передбачено причини відмови у виплаті страхового відшкодування, в їх числі - передача транспортного засобу в прокат. Позивач не спростував сам факт передачі застрахованого транспортного засобу в прокат, що є порушенням ним умов договору страхування, тому відмова страхової компанії у вигляді страхового відшкодування за наявності доказів передачі транспортного засобу в прокат є правомірною.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У квітні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначене судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правомірно встановив фактичні обставини справи, оцінив наявні в справі докази, з посиланням на відповідні норми закону. У своїх висновках суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу страховою компанією є безпідставною. Наданий договір прокату транспортного засобу № 3571 нотаріально не посвідчений, тому з підстав передбачених частиною другою статті 799 та частини першої статті 220 ЦК України є нікчемним. Апеляційний суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного скасування рішення місцевого суду

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 766/10032/17 з Херсонського міського суду Херсонської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 13 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «MAZDA 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Вигодонабувачем за договором є страхувальник - ОСОБА_1

24 січня 2017 року о 06 год. 30 хв., в м. Києві по пр. А. Глушкова, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної швидкості руху, та рухаючись прямо в крайній лівій смузі порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen», що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського суду м. Києва від 14 лютого 2017 року по справі № 752/2308/17 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення в сумі 340 грн.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження автомобіля марки «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 18 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля марки «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 24 січня 2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308 884,62 грн.

22 березня ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом № 2588-31 відмовила у виплаті страхового відшкодування. Причиною відмови слугували підстави, передбачені Загальними умовами страхування, а саме: пункт 13.1.4 - отримання страхувальником (або довіреними/водіями/вигодонабувачем/застрахованими особами) повного відшкодування збитків від винної особи у її заподіянні, та пункту 13.1.13 - та передача транспортного засобу у прокат.

Такого висновку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» дійшла виходячи з пояснень, даних водієм ОСОБА_3 , який вказав, що даний автомобіль взяв в оренду 23 січня 2017 року в автосалоні «СиБАавто», також зазначив, що власник автомобіля матеріальних претензій не має, так як він з ним розрахувався за спричинену шкоду.

З договору прокату транспортного засобу № 3571 від 23 січня 2017 року вбачається, що ПП ОСОБА_5 передав у найм ОСОБА_3 автомобіль «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 на період з 16-30 год 23 січня 2017 до 17-00 год 27 січня 2017 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору страхування, страхувальник має не тільки право на отримання страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку, але і несе обов`язки передбачені умовами договору, невиконання яких тягне за собою юридичні наслідки, які також передбачені умовами договору.

Уклавши договір, позивач визнав запропоновані йому умови страхування в повному обсязі без будь-яких застережень, що підтверджується його власноручним підписом на договорі страхування.

За умовами укладеного 13 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, а саме в пункті 13.1 сторони дійшли згоди, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки передбачені чинним законодавством України, відповідними Правилами страхування Страховика та цим договором, а також, в тому числі: пункт 13.1.13 передача застрахованого транспортного засобу в прокат.

Передача транспортного засобу в прокат підтверджена доказами у справі, що є порушенням позивачем умов договору страхування, тому апеляційний суд правильно вважав, що відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування за наявності доказів передачі транспортного засобу в прокат є правомірною.

Доводи позивача про нікчемність договору прокату з тих підстав, що його нотаріально не було посвідчено, на правильність висновків суду апеляційного суду не впливають, оскільки встановлено, що вищевказаний транспортний засіб знаходився в наймі ОСОБА_3 , який керував зазначеним автомобілем під час вчинення ним ДТП. За умовами укладеного 13 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є передача застрахованого транспортного засобу в прокат.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги на судові рішення судів попередніх інстанцій

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визначає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 17, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Херсонської області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун