30.04.2020 227/943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Соріній А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, яку уточнила заявою від 07 червня 2019 року, в якій просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у вигляді 1/2 вартості автомобілю.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що сторони, починаючи з 08.08.1987 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано між ними на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду від 01.04.2019р. За час шлюбу ними придбано спільне майно, а саме автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 чорного кольору. Вказане авто було зареєстроване 28.11.2007р. за відповідачем ОСОБА_4 . Згідно експертного автотоварознавчого дослідження №02-04 від 18.02.2019р., ринкова вартість цього автомобілю на час звернення до суду могла становити 224223 грн. Відповідач 26.02.2019р. без отримання згоди дружини ОСОБА_1 , шляхом купівлі-продажу, з подальшою перереєстрацією, здійснив відчуження належного їм на праві спільної сумісної власності подружжя вищевказаного автомобілю третій особі. Отримані кошти використав особисто, не в інтересах сім`ї, тому позивач вважає, що вона має право на грошову компенсацію 1/2 вартості проданого автомобілю в розмірі 112111,5 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, зокрема сплачені судові збори за пред`явлення позову на суму 1121,12 грн., та за подання заяви про забезпечення позову, понесену на суму 384,2 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката на суму 4000 грн.

Відповідач не погодився із заявленим позовом, подавши відзив на первісну позовну заяву, в якому зазначив, що позивач ОСОБА_1 , покидаючи спільний будинок, взяла із собою золоті прикраси, інші цінні речі та гроші в сумі 6500 доларів США. Вказані заощадження вони збирали сім`єю протягом багатьох років. Про наявність грошей свідчать записи у журналі, які вони вели за час їх сумісного проживання. Вважає, що ці кошти й мають бути враховані в якості 1/2 частки майна подружжя, яка належить ОСОБА_1 . Також він повністю не погоджується із запропонованим позивачкою варіантом поділу спільного майна, і не має коштів на компенсацію їй вартості частки, яку необхідно внести на депозитний рахунок суду, тому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Крім того, він потребує та потребував під час шлюбу з відповідачем медичної реабілітації після травми, отриманої ним на виробництві у 2017 році. Грошей на життя та лікування бракувало, тому він вимушено позичав гроші у знайомого ОСОБА_5 , що підтверджує борговими розписками. Коли борг зріс до суми понад 150 тис. грн., він запропонував останньому в якості розрахунку належний йому автомобіль «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску. ОСОБА_5 погодився, і 26.02.2019р. вони між собою уклали договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу. Вартість авто згідно договору склала 191865,12 грн. Тобто ОСОБА_4 , переоформивши автомобіль на ОСОБА_5 , тим самим повернув борг, який виник під час шлюбу та зі згоди позивачки ОСОБА_1 , тобто є договором в інтересах сім`ї. Крім того, представник ОСОБА_4 вважає наданий позивачкою висновок дослідження №02-04 від 18.02.2019р. на доведення вартості автомобілю неналежним доказом у справі, так як він не відповідає вимогам ст.ст.76, 102, 106 ЦПК України і не є висновком експерта. Реальною ж вважає вартість автомобілю, визначену у звіті при продажі, і вона становить 191865,12 грн.

25.06.2019р. відповідач ОСОБА_4 через свого представника подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свою позицію тим, що в спільній власності сторін знаходиться придбана також під час шлюбу квартира в одноповерховому (двоквартирному) житловому будинку загальною площею 76,3 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана 30 травня 2000 року і зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 . Згідно звіту про незалежну оцінку майна №02-087 від 18.02.2019р., вартість квартири складає 332642 грн. У зв`язку з цим, просить визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку цієї квартири, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на неї, а також стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі.

Сторони скористались правом подачі відповіді на відзив (а.с.87) і заперечення на відповідь на відзив (а.с.99-100)

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник підтримали уточнені ними позовні вимоги, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що надані відповідачем ОСОБА_4 розписки складені вже після того, коли сторони сім`єю не проживали. Крім того, відсутні докази, зокрема документи з поліції, що ОСОБА_1 самовільно забрала з будинку сімейні кошти і речі у зазначених ОСОБА_4 сумах.

Дружина ОСОБА_1 заперечила, що забирала ці гроші з квартири, бо доступу до них не мала. Навіть не знала, де вони зберігались чоловіком.

Заявлений зустрічний позов за відсутності можливості внести половину суми вартості неподільної квартири просили вирішити на розсуд суду.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 участі в судових засіданнях жодного разу не брав.

Його представник адвокат Макєєв О.В. в судовому засіданні первісні позовні вимоги просив залишити без задоволення, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_5 показав, що відповідач ОСОБА_4 є його знайомим. З травня 2018 року він займав гроші ОСОБА_4 частинами, всього на суму біля 168 тис. грн. Нотаріально договорів займу вони не укладали, бо довіряли один одному. Потім в рахунок погашення цього боргу, доплативши якусь суму, він придбав у ОСОБА_4 його автомобіль «Skoda Octavia» за суму всього близько 192 тис. грн.

Допитаний судом експерт ОСОБА_6 пояснив, що здійснював оцінку вартості автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 на замовлення позивачки. Автомобіль був відсутній, тому він використовував так звану «заочну методику», без врахування всіх наявних недоліків. Ним підтверджено ринкову вартість автомобілю на момент звернення особи, і вона склала 224223 грн. Надане ним експертне автотоварознавче дослідження не є висновком експерта, тому він не повинен попереджатись про кримінальну відповідальність. Між тим, на об`єктивність і достовірність цього дослідження це не впливає. Дослідження проведено без врахування ушкоджень, бо транспортний засіб він не бачив, тому всі ушкодження помічені ним у таблиці складеного ним документу як «не встановлені». Деякі текстові невідповідності у дослідженні він пояснив раніше заготовленими і записаними у його бланках відомостями, що в даному випадку є простими описками.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, допитавши заявлених сторонами свідків, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до такого висновку:

Судом встановлено, що сторони на час звернення до суду перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 08 серпня 1981 року.

За час перебування у шлюбі сторони придбали таке спільне майно:

- транспортний засіб «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , який був зареєстрований 28.11.2007 року за ОСОБА_4 ;

- квартиру в одноповерховому (двоквартирному) житловому будинку загальною площею 76,3 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана 30 травня 2000 року і зареєстрована на ім`я ОСОБА_1

26 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_4 відчужив вищезазначений транспортний засіб своєму знайомому ОСОБА_5 (а.с.158)

Згідно статей 60, 61 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.3 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22); вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (пункти 23, 24); у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З`ясовуючи джерело придбання спірного майна, жоден із сторін в суді не заперечував, що вони придбані за спільні кошти подружжя.

Стаття 60 СК України передбачає презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція не спростована у судовому порядку.

Що стосується згоди позивачки на відчуження спірного автомобілю, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.65 СК України, згода на відчуження цінного майна, яким є безумовно й транспортні засоби, повинна бути висловлена письмово.

Проте, жодних доказів на підтвердження отримання від позивачки ОСОБА_1 письмової згоди на відчуження належного сім`ї транспортного засобу «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 , відповідачем ОСОБА_4 суду не представлено.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для висновку про відчуження спірного автомобілю за взаємною згодою обох із подружжя.

Доводи представника відповідача про те, що позивач надала згоду на продаж відповідачем спільного транспортного засобу, і що виручені кошти витрачені відповідачем в інтересах їхньої сім`ї, жодним чином не підтверджено належними і допустимими доказами у справі.

Так, надані відповідачем розписки від 20.05.2018р., 25.06.2018р., 21.07.2018р., 10.08.2018р., 13.09.2018р., 02.10.2018р., 12.11.2018р., 15.12.2018р., 17.01.2019р., (а.с.103-107), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово позичав у ОСОБА_5 кошти на загальну суму 168 тис. грн. без посилання на їх цільове призначення і які зобов`язувався повернути у строк до 01.03.2019р., не підтверджують їхнє використання на потреби родини.

Суд теж вважає, що погашення заборгованості відповідача за наданими йому особисто позиками (а.с.103-107) шляхом передачі у власність ОСОБА_5 спільного майна подружжя не може вважатися вчиненим в інтересах сім`ї, до того ж - без отримання на це письмової згоди з боку дружини.

Питання про врахування при розподілі спірного майна сімейних грошей, нібито самовільно взятих і витрачених ОСОБА_1 , не бралось судом до уваги з підстави наявного спору про їх існування і через не включення цих грошей у предмет заявлених сторонами позовних вимог.

Ці записи у журналі, надані відповідачем, лише свідчать про ведення сімейного бюджету, але ж ніяк не стосуються предмету розглядуваної справи, а саме розподілу зазначеного сторонами майна (а.с.108-123).

Крім цього, суд зауважує, що на час відчуження транспортного засобу, як власне і на час складення боргових розписок (а.с.103-107), сторони разом не проживали, що підтверджується змістом поданого ОСОБА_4 11 квітня 2019 року відзиву на позовну заяву про розподіл спільного майна подружжя, в якому він сам зазначив, що на час звернення з цим позовом ОСОБА_1 вони не проживали разом із нею більш як 1 рік (а.с.74а-75).

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що кошти від продажу спільного майна подружжя у виді автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, були витрачені в інтересах сім`ї.

Надані суду медичні документи про захворювання і проходження відповідного лікування ОСОБА_4 не доводять розміру суми грошей, витрачених сім`єю на лікування ОСОБА_4 , і що боргові зобов`язання пов`язані саме з необхідністю цього лікування.

Зважаючи на те, що транспортний засіб марки «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 , який був об`єктом спільної сумісної власності подружжя та цінним майном, відчужені ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_1 , доказів витрати отриманих від продажу коштів в інтересах сім`ї суду не представлено, суд вважає, що в позивачки виникло право на грошову компенсацію половини його дійсної вартості.

При визначенні розміру грошової компенсації вартості транспортного засобу суд враховує наступне:

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №02-04 від 18.02.2019р. за результатами проведення дослідження зазначеного вище автомобілю, ринкова вартість автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 , що в робочому стані, визначена без огляду, і станом на час оцінки могла становити 224223 гривні (а.с.17-30).

Заперечення відповідача проти визначеної вказаним висновком вартості спірного транспортного засобу суд оцінює критично, так як дослідження проводилось судовим експертом Дегтяр О.І., який діє на підставі свідоцтва експерта №100 від 10.10.1999р., дію якого продовжено до 07.07.2020р., має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №1625 від 03.07.2004р. та сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №705/16 від 16.09.2016р., та спеціалізується, зокрема, на визначенні оцінки дорожніх транспортних засобів (а.с.30, 52)

Посилання представника відповідача на те, що експертне автотоварознавче дослідження ринкової вартості автомобілю проводилось без його огляду, воно не є висновком експерта, бо експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку, тому являється неналежним доказом у справі, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких відповідні обставини встановити неможливо; 2)сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Ставлячи під сумнів наданий позивачкою ОСОБА_1 висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 лютого 2019 року №02-04 щодо визначення ринкової вартості спірного автомобілю, ОСОБА_4 та його представник до суду з відповідним клопотанням про призначення судової експертизи не звертались, інших експертних висновків не подавали.

Крім того, допитаний в суді експерт ОСОБА_6 обґрунтовано і зрозуміло пояснив допущені ним описки в тексті даного дослідження, що не вплинули на його об`єктивність. Тому у суду відсутні підстави для сумніву щодо правильності висновку наданого експертного автоварознавчого дослідження.

Статтями 70, 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Між тим, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач відчужив майно, право власності на котре набуто в шлюбі, без згоди позивача, при цьому доказів передачі їй 1/2 частини отриманих від продажу транспортного засобу коштів суду не надав.

Відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

За цих підстав, суд приймає висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 лютого 2019 року №02-04 щодо визначення ринкової вартості спірного автомобілю належним та допустимим доказом у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Skoda Octavia A5 Ambiente», 2007 року випуску, н/з НОМЕР_1 , виходячи з ринкової вартості автомобілю, встановленої висновком експертного товарознавчого дослідження від 18.02.2019р., в розмірі половини вартості оціненого авто, що складає суму 112111,5 грн.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя у виді припинення права спільної сумісної власності подружжя на квартиру в одноповерховому (двоквартирному) житловому будинку загальною площею 76,3 кв.м. житловою площею 47,4 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ним права власності на 1/2 частину цієї квартири, то з урахуванням прямих приписів ст.ст.69-71 СК України, ці вимоги підлягають повному задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат у справі, то суд зазначає наступне:

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що обидві сторони у справі сплатили судові збори, а також користувались послугами адвоката, тобто ними укладені відповідні угоди про надання правової допомоги (а.с. 5, 140)

На підтвердження виконаних адвокатами робіт сторонами надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних їх представниками, та здійснених сторонами витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що відображені у розрахунках суми гонорару за правову допомогу та квитанціями до прибуткового касового ордера (а.с.9-10, 141-142)

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки позивачем та відповідачем надано належні докази щодо обсягу наданих послуг адвокатами і виконаних ними робіт, зокрема відповідні розрахунки суми гонорару за правничу допомогу і квитанції до прибуткових касових ордерів та їх вартості, пред`явлені до стягнення суми не виходять за граничні рамки, встановлені ст.137 ЦПК, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог про стягнення судових зборів, а також витрат на професійну правничу допомогу, які сторони понесли під час розгляду цивільної справи.

Однак, враховуючи, що витрати на правничу допомогу у сторін рівні і становлять у кожної сторони по 4 тис. грн., то ці витрати підлягають взаємному заліку, і тому судом не стягуються.

Підсумовуючи розмір всіх понесених сторонами витрат зі сплати судових зборів, ОСОБА_1 сплатила судовий збір 1121,12 грн., а також збір за заявою про забезпечення позову в сумі 384,2 грн. (а.с.58), та ОСОБА_4 поніс судовий збір на суму 1663,22 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 різниці сплачених сторонами сум цих зборів в розмірі 157,9 грн.

В порядку ст.139 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн. (а.с.16)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , грошову компенсацію у вигляді Ѕ частини вартості проданого відповідачем автомобілю «Skoda Octavia A5 Ambiente», легковий, номер кузова НОМЕР_5 , 2007 року випуску, у розмірі 112111 (ста дванадцяти тисяч сто одинадцяти) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , понесені нею судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 1121 (однієї тисячі ста двадцяти однієї) грн. 12 коп., суму сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384 (триста вісімдесяти чотирьох) грн. 20 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000

(двох тисяч) грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000

(чотирьох тисяч) грн. 00 коп.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину квартири в одноповерховому (двоквартирному) житловому будинку загальною площею 76,3 кв.м. житловою площею 47,4 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру в одноповерховому (двоквартирному) житловому будинку загальною площею 76,3 кв.м. житловою площею 47,4 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору за подання зустрічного позову в розмірі 1663 (однієї тисячі шістсот шістдесят трьох) грн. 22 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення суду проголошені в судовому засіданні 30 квітня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено згідно вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 10 травня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення і отримання повного тексту цього рішення.

Роз`яснити учасникам справи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

30.04.2020