ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/351/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: відповідача ОСОБА_1 , його адвоката Притули О.Б., позивача ОСОБА_2 , її адвоката Скиби В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/14390/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року, ухваленого суддею Герчаківська О.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень (по 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень на кожну дитину), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина і дочки, ухиляється від покладеного на нього батьківського обов`язку. Крім цього позивач просить суд взяти до уваги, те, що син ОСОБА_5 має захворювання з дитинства та є дитиною-інвалідом, тому потребує постійних додаткових зусиль (масажі, походи до лікарів, басейни та ін.). Відповідач ОСОБА_1 працює моряком за кордоном, по контракту з іноземними юридичними особами, та у нього достатня заробітна плата для утримання дітей, зокрема, середньомісячна заробітна плата відповідача становить 45 536,90 грн., а відтак він взмозі сплачувати аліменти у розмірі, який зазначено в позовній заяві.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 червня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року у справі №607/14390/19 змінити, стягнувши з відповідача на утримання неповнолітніх доньки та сина по 1/2 мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що дане рішення винесене за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд не дав жодної оцінки доводам відповідача про те, що на утриманні останнього перебуває повнолітня непрацездатна донька від першого шлюбу ОСОБА_6 , яка є матір`ю-одиначкою та її неповнолітня дитина. Відповідач вказував, що утримував сім`ю і надалі не відмовляється надавати на користь позивачки кошти для утримання дітей, проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього стався інфаркт міокарда. В зв`язку з даним захворюванням відповідач станом на дату розгляду справи та на сьогодні не має можливості працювати, він втратив роботу, потребує постійного лікування та здійснює оформлення інвалідності.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року відмовити повністю, скасувати судове рішення, стягнувши в твердій грошовій сумі аліменти у розмірі 15 000 гривень (по 7 500 гривень на кожну дитину), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, а також, судові втрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу. Вказує, що суд не взяв до уваги розмір заробітної плати (доходу) відповідача, який становить 45 536 гривень 90 копійок в місяць, є забезпечений, має кошти на рахунках, квартиру та автомобіль. Безпідставними є посилання апелянта на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не надано оцінки доводам про наявність у ОСОБА_1 на утриманні дочки ОСОБА_6 , яка має третю групу інвалідності, оскільки дану обставину суд взяв до уваги та надав відповідну оцінку. Голослівними є твердження викладені у апеляційній скарзі щодо відсутності у відповідача працевлаштування, оскільки, останній працює моряком на судні, а тому, жодних додаткових угод, контрактів про розірвання договору суду не надано. Звертає увагу суду на те, що твердження апелянта щодо можливості дарування 1/2 частини квартири, що перебуває у спільній власності є голослівними та безпідставними, адже, дана квартира перебуває під забороною відчуження і вона самотужки віддає кредит протягом двох років.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Притула О.Б. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Скиба В.М. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 працевлаштований, має офіційне місце роботи у міжнародній компанії та стабільний заробіток. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що на час погіршення стану здоров`я 09 вересня 2019 року відповідач працював на судні (штат Алабама, США), звідки госпіталізований. Доказів про те, що трудові відносини між роботодавцем та ОСОБА_1 розірвано, як і доказів того, що на час розгляду справи він за станом здоров`я не може продовжувати свою роботу, суду не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Щодо доводів відповідача про те, що на його утриманні знаходиться дочка від першого шлюбу, яка є повнолітньою, однак являється інвалідом третьої групи, а також її малолітній син, то суд зазначає, що повнолітній дочці ОСОБА_1 протипоказана тільки важка праця, а отже, вона не позбавлена можливості працювати та самостійно себе утримувати. Разом з тим, на час ухвалення рішення, стан здоров`я ОСОБА_1 суд вважає незадовільним, про що свідчать долучені до матеріалів справи докази про перенесення останнім інфаркту міокарда, у зв`язку з чим відповідач знаходився на лікуванні. Відтак, з урахуванням вкладеного, суд прийшов до висновку, що за матеріальним становищем ОСОБА_1 може виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що неповнолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги, врахувавши часткове визнання ОСОБА_1 позовних вимог, позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі, в розмірі по 3 500 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 14 червня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що 07 лютого 2002 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_1 , запис за №124 (а.с. 18).

Під час даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , відповідний запис за №1663 (а.с. 16), дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , відповідний актовий запис за №1905 (а.с. 17).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку, осіб №1544 від 06 травня 2019 року, виданої ДП Наш дім 2, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані та проживають діти: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 12).

Як слідує з медичного висновку №85 від 16 квітня 2019 року, виданого Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом (а.с. 10).

У відповідності до довідки №8, виданої 15 травня 2019 року Профспілкою працівників освіти і науки м. Тернополя, ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2018 року по 01 квітня 2019 року нараховано сукупний дохід у сумі 97 119 грн (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_1 працював старшим помічником моряка у Ocean Multipurpose Schiffahrtsunternehmen GmbH & Cie.Kg (Гамбург, Німеччина), про що свідчить трудовий договір від 25 жовтня 2015 року (вступив в дію з 26 жовтня 2015 року), який укладений між Ocean Multipurpose Schiffahrtsunternehmen GmbH & Cie.Kg та ОСОБА_1 терміном на 4 місяці +/- 1 місяць, де місячна зарплатня останнього становила: стандартна місячна заробітна плата: 3 685,00 $; встановлена плата за понаднормову працю: 1 675,00 $; місячна плата за відпустку: 1 340,00 $; бонус за вислугу років: 210,00 $; всього: 6 910,00 $. Кінцева дата договору 26 березня 2016 року, термін трудового договору - умовно (переклад з англійської мови на українську мову здійснено агенцією іноземних мов Інтер) (а.с. 57-61).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 21 жовтня 1990 року Палацом реєстрації народжень, м. Ленінград, РССР, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 . Батьками якої є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_9 (а.с. 36).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №1062725, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 21 ІНФОРМАЦІЯ_6 2018 року встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, інвалідність встановлено на строк до 01 березня 2020 року. Висновок та умови праці: протипоказана важка фізична праця (а.с. 37).

У ОСОБА_6 є малолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане 05 травня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 43). Запис про батька хлопчика здійснено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, сформованого 05 травня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 44).

Як вбачається із документації про виписку, наданої Медичним центром США, штат Алабама, 10 вересня 2019 року ОСОБА_10 поступив у лікарню з діагнозом: підгострий нижчий інфаркт міокарда-елевації сегмента ST, через шкірне коронарне втручання за допомогою елюючих стентів х 2 LAD (ліва передня низхідна артерія), DES (стентів з лікарським покриттям) х 2 до лівої навколофлексної коронарної артерії (LCX) (всього 6 стентів з лікарським покриттям). Загальний стан хворого при виписці: уважний і орієнтований, добре харчується, без гострих страждань, йому можна подорожувати повітряним транспортом (переклад з англійської мови на українську мову здійснено ФОП ОСОБА_11 ) (а.с. 74-80).

Про перенесення ОСОБА_1 гострого інфаркту міокарда свідчить також витяг з протоколу №341816 від 20 вересня 2019 року, наданого кардіологічним відділенням КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2 (а.с. 81), а також виписка із медичної карти стаціонарного хворого № НОМЕР_6 , з якої слідує, що з 22 жовтня 2019 року по 28 жовтня 2019 року відповідач перебував на лікуванні в цьому медичному закладі.

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 №1086-і, виданої 25 вересня 2019 року кардіологічним відділенням КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2, ОСОБА_4 перебував на лікуванні на стаціонарі із діагнозом: ГРВІ з інтоксикаційним синдромом, вторинний недіабетичний кето ацидоз. Бронхіальна астма, алергічний персисигуючий перебіг, період ремісії (а.с. 93).

Доказів того, що відповідач працевлаштований судом не здобуто і посилання на трудовий договір від 25 жовтня 2015 року (вступив в дію з 26 жовтня 2015 року), який був укладений між Ocean Multipurpose Schiffahrtsunternehmen GmbH & Cie.Kg та ОСОБА_1 терміном на 4 місяці +/- 1 місяць є некоректним, оскільки строк дії його закінчився на початку 2016 року.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , що з вересня 2019 року, коли у нього стався інфаркт міокарда він втратив роботу, жодних трудових контрактів з ним не укладалося і з березня 2020 року він перебуває на обліку як безробітний у Тернопільському МРЦЗ, про що свідчить довідка Державного центру зайнятості Тернопільського МРЦЗ. У даний час йому встановлено третю групу інвалідності загального захворювання.

Щодо доводів позивача про те, що у відповідача залишилася квартира та автомобіль, ОСОБА_1 не заперечив і пояснив, що у позивача також залишилася квартира та автомобіль.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року в частині розміру аліментів слід змінити з 3500 грн. на кожну дитину до 2500 грн., оскільки відповідач не працевлаштований, у зв`язку зі станом здоров`я, який є незадовільний, його дохід складається з пенсії, розмір якої становить 1600 грн., проживає в квартирі з донькою від першого шлюбу, яка є також інвалідом 3-ї групи та матір`ю-одиначкою і потребує також допомоги.

Щодо доводів викладених ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд їх відхиляє, оскільки не подано жодних доказів з цього приводу.

Як зазначено в ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2 статті 76 та статті 78 ЦПК України передбачено, що ОСОБА_2 для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу має надати суду допустимі докази понесення цих витрат.

Таких доказів суду не надано.

В матеріалах справи лише є Ордер, Серія ТР №072965 на надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Скибою Віталієм Михайловичем (а.с. 27).

Однак, відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та пп.1, 3 розд. І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України від 21 січня 2016 року №13, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року №220/28350 (з наступними змінами), на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб`єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб`єкта господарювання. У пункті 3 цього Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий.

На порушення даних приписів, адвокатом Скибою В.М. та позивачем ОСОБА_2 не зазначено та не надано жодного документа про оплату адвокату гонорару.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, на кожну дитину змінити, зменшивши розмір аліментів з 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень до 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 лютого 2020 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, на кожну дитину змінити, зменшивши розмір аліментів з 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень до 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення і продовжується на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 червня 2020 року.

Головуючий

Судді