Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення індексу інфляції та 3 % річних, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 р. представник Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі за текстом АТ «Кредобанк») звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 10.08.2018 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) проведених у відповідності до ст.ст. 6, 512, 627 ЦК України та ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» та Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», змінено назву на Акціонерне товариство «Кредобанк», уклали Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі визначених Сторонами і Договором, зокрема і до ОСОБА_1 .

В дотримання п.3 Договору відступлення позивач надіслав відповідачу повідомлення за № 20-34025-678/18-38 від 13 серпня 2018 року, про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору № 901249 від 28.11.2014 року, з усіма наступними змінами та доповненнями.

Банк свої зобов`язання по Кредитному договору виконав в повному розмірі, видав кошти шляхом погодженим сторонами, в розмірі та на умовах визначених договором. Відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути отримані кошти, в визначений строк та у визначеному розмірі, сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених Кредитним договором, а також інші платежі погоджені сторонами в Кредитному договорі.

Однак, відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором, щодо своєчасного (належного) повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 року існує кредитна заборгованість у розмірі 185 201 грн. 16 коп.

Позивач вважає, що через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, останній має сплатити індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми, яка станом на 24.02.2020року становить 67 400 грн. 30 коп., що складається з індексу інфляції - 50 764 грн. 80 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми - 16 635 грн. 50 коп., яку просить стягнути в судовому порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00грн., у зв`язку зі зверненням із позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подав.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 28 листопада 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 , відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 47 912 грн. 32 коп. на умовах кредитного продукту «Можливість Є - Оптимальний» з процентними ставками:

1.) нараховується на залишок суми основного боргу (строкова заборгованість) за користування кредитом 0,0001% річних;

2.) нараховується за користування Кредитом в разі наявності простроченої заборгованості щодо повернення Кредиту на суму простроченої заборгованості (суму основного боргу без врахування процентів) та складає 30 % річних.

Остаточний термін повернення кредиту 27 листопада 2015 року. (а.с.8)

10 серпня 2018 року між ПАТ «Фідобанк» від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» та Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», укладено Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі визначених Сторонами і Договором, зокрема і до ОСОБА_1 .(а.с.4-5)

З додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 10.08.2018 року вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 901249 від 28.11.2014р. становить 137 298 грн. 52 коп. (а.с.6)

13 серпня 2018 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про відступлення прав вимоги за договором за №20-34025-5951/18.(а.с.7)

Оскільки відповідачем взяті на себе обов`язки не виконані, позивач вважає, що відповідачка має сплатити індекс інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В обґрунтування своїх вимог, позивач також надав розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних нарахувань, в якому за період часу з 24.02.2017 року по 21 лютого 2020 року сума боргу зазначена 252 601 грн. 46 коп. (а.с.11-12)

Але, суд звертає увагу на той факт, що представником позивача не надано обґрунтувань та розрахунку, яким чином виникла заборгованість в розмірі 67 400 грн. 30 коп., враховуючи, що в додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 10.08.2018р. загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зазначається 137 298 грн. 52 коп.

Через відсутність обґрунтувань та розрахунків кредитної заборгованості, суд не має змоги перевірити та визначити правильність, обґрунтованість та законність таких нарахувань як індекс інфляції.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З позовних вимог вбачається, що позивач зазначає, але не просить стягнути на його користь основну суму боргу, а стягнення індексу інфляції та 3% річних, без стягнення основної суми боргу не передбачено ч.2 ст.625ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Окрім того, з наданих суду письмових доказів вбачається, що пунктами 1.3; 1.4 кредитного договору № 901249 від 28.11.2014 р. укладеного з ОСОБА_1 , передбачені два види процентів за користування кредитом, що також суперечить вимогам ч.2 ст.625 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окрім того, суд зазначає, що строк дії договору кредиту закінчився 27 листопада 2015 року, будь-яких відомостей про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту позовна заява не містить, тому виникнення станом на 24 лютого 2020 року заборгованості за договором кредиту в сумі 67 400 грн. 30 коп. викликає у суду обґрунтований сумнів у правомірності нарахування позивачем такої заборгованості та потребує відповідної перевірки.

Позивачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження факту існування станом на 24 лютого 2020 року заборгованості за договором кредиту №901249 від 28.11.2014 року в розмірі 67 400 грн. 30 коп., зокрема, не надано відповідного розрахунку заборгованості по договору кредиту, виписки по договору кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити її відповідність умовам договору кредиту, правильність нарахування заборгованості, складових, що її утворюють, а також перевірити з якого часу відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання та коли ним вносились кошти на погашення заборгованості.

Враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами наявність заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №901249 від 28.11.2014 року в розмірі 67 400 грн. 30 коп. у період з 24 лютого 2017 року по 21 лютого 2020 року, не надано доказів на підтвердження часу, з якого він прострочив виконання грошового зобов`язання, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку ст.625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення індексі інфляції та 3% річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко