Дата документу 04.06.2020
Справа № 334/8498/19
Провадження № 2/334/1779/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запорівжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця у розмірі 7835,06 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник, ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.02.2014 року.

Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини у строк з 02.02.2014 року по 02.08.2014 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .

07.05.2014 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої Запорізької державної нотаріальної контори.

23.05.2014 року позивачем було отримано відповідь Другої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зваертались.

Вважає, що відповідачі прийняли спадщину до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

15.08.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 26.04.2010 року становить 7835,06 грн. яка складається з заборгованість за кредитом.

З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідачів борг у розмірі 7835,06 грн., а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до ст. 128-130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ОСОБА_3 своєчасно не повернув АТ КБ «Приватбанк» кредитні кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.02.2014 року.

Згідно зі ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК Українине входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбаченістаттею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей1281,1282ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно достатті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

АТ КБ «Приватбанк» надіслав претензію кредитора № SAMDN50ОТС003088167 від 06.05.2014 року до Другої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій повідомив, що йому стало відомо про смерть ОСОБА_3 .

09.08.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з листом-претензією, в яких вони повідомляють, що на теперішній час банку стало відомо, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже банк звернувся до спадкоємців через понад п`ять років з моменту, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3 .

За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцемна час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексувін не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що Другою Запорізькою державною нотаріальної конторою заведено спадкову справу № 132/2014 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно інформації Другої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 17.03.2020 року № 369/02-14 повідомлено, що 13.05.2014 року на адресу нотаріальної контори надійшла заява-претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців ОСОБА_3 , на основі якої було заведено спадкову справу № 132/2014. Інші особи заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 до Другої Запорізької державної нотаріальної контори не подавали, тому свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавалось.

Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів.

Суд при ухваленні рішення у справі враховує Постанову Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 306/486/17 де зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставі своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а саме відсутності підстав для стягнення боргу за кредитом спадкодавця позов АТ КБ «Приватбанк» являється безпідставним, не доведеним в судовому засіданні, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Оскільки в даній справі за рішенням суду у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись статтями: 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, статтями: 253-257, 261, 267, 608, 1216, 1218, 1219, 1281-1282, 1268, 1270 ЦК України, -

в и р і ш и в :

в позові акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ісаков Д.О.