Ухвала

12 червня 2020 року

м. Київ

справа № 591/1950/19

провадження № 61-6881ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 18 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С.

Свої вимоги мотивувала тим, що 18 квітня 2016 року відповідачі уклали договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте вона вважає, що цей договір не відповідає чинному законодавству України та є недійсним з тих підстав, що зазначена квартира була передана нею в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» за кредитними зобов`язаннями. Заочним рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 26 червня 2013 року за невиконання нею боргових зобов`язань перед банком на вказану квартиру звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, і надано право АТ КБ «ПриватБанк» здійснювати її продаж. Оскільки вона була власником і одночасно іпотекодавцем квартири, купівля-продаж якої оскаржується, то на підставі положень статті 38 Закону України «Про іпотеку» вона мала пріоритетне право на викуп квартири, проте АТ КБ «ПриватБанк» взагалі не надіслав їй такого повідомлення з пропозицією купити цю квартиру за ціною продажу ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» та продав спірну квартиру без її відома. Вважала, що АТ КБ «ПриватБанк» не мало достатнього обсягу дієздатності для продажу вказаної квартири, оскільки вона не відмовлялася і не ухилялася від пріоритетного права викупу квартири. Посилаючись на вказані обставини, просила її позов задовольнити.

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно зі статтею 38 Закону України «Про іпотеку» неповідомлення всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки є підставою відповідальності іпотекодержателя перед такими особами за відшкодування завданих збитків, проте зазначені обставини не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

09 квітня 2020 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року тапостанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року в указаній вище справі.

Касаційна скарга містить посилання на наявність підстав для відкриття касаційного провадження відповідно до підпунктів «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема заявник вказує, що дана справа має виняткове значення для ОСОБА_1 та суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії та необхідно уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

10 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків до якої додано, зокрема, клопотання про поновлення строку, уточнена касаційна скарга.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень мотивоване тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року було отримано лише 10 березня 2020 року, на підтвердження надано докази.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Сумського апеляційного суду прийнято 04 березня 2020 року, оприлюднено 10 березня 2020 року.

При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення Верховним Судом враховано карантинні заходи, установлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25 березня 2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 22 квітня 2020 № 291 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та продовжено карантин до 11 травня 2020 року на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 04 травня 2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2» та продовжено карантин до 22 травня 2020 року на усій території України.

Відповідно до пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 28 квітня 2020 року строк для усунення недоліків, а саме уточнення касаційної скарги, зокрема зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстав та надіслання, підписаної заявником, уточненої касаційної скарги на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року тапостанови Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький