Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2019 року було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2018 р., до його повноліття.

Пологівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження, на виконання виконавчого листа по вище вказаному рішенню, в рамках якого визначено суму заборгованості по сплаті аліментів відповідача за період з листопада 2018 р. по грудень 2019р. включно (станом на 01.01.2020р.) в сумі 21 525,63 грн.

За змістом позову, відповідач допомогу на утримання дитини не надає, участі у вихованні, розвитку дитини не приймає.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання рішення, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 21 525,63 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідно до ст. 274 ч.4 п.1 ЦПК України, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов, клопотання про розгляд справи з викликом осіб не подавав.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою, де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2018 р., до його повноліття.

27.03.2019 року за вищевказаним рішенням видано виконавчий лист, який пред`явлено для виконання до Пологівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

Як вбачається з розрахунку заборгованості від 31.01.2020 року у відповідача наявна заборгованість, яка становить 21 525грн. 63 коп.

Ч. 8-9 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. ст.141,180 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, необхідно з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Така правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (№ 14-37цс18), від 15 серпня 2018 року у справі № 761/26953/15-ц, враховується судом при розгляді справи.

Позивачем розраховано пеню за несплату аліментів помісячно, виходячи з кількості днів та суми боргу. Наданий розрахунок узгоджується з вимогами закону, та відповідачем не спростований.

Враховуючи відомості з розрахунку заборгованості по аліментам від 31.01.2020 року, в силу положень ч.1ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення (з листопада 2018 року по грудень 2019 року включно), що загалом складає 21 525грн. 63 коп.

Беручи до уваги приписи частини 1статті 196 Сімейного кодексу України, а саме те, що стягнення неустойки (пені) має бути не більше 100 відсотків заборгованості, до стягненню з відповідача й підлягають 21 525грн. 63 коп. в якості неустойки за прострочення сплати аліментів.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову .

Обставин, які б звільняли боржника від сплати неустойки, по справі не встановлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

На підставі ст.180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 353, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН - НОМЕР_2 ), уродженця м. Запоріжжя, місце роботи - не відоме, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 21 525грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко