Справа №167/1710/19
Провадження №2/167/69/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

представника позивача - Бубнюк О.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утр имання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 24.01.2018 року змінено розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 , згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2013 року та призначено стягувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З народження дитина хворіє на дитячий церебральний параліч, перебуває на «Д» обліку у невролога, у зв`язку із чим потребує постійної медичної допомоги та реабілітації.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда було рекомендовано використання ортез нижніх кінцівок, вартість яких склала 12040 грн. та 2000 грн. вартість придбаних ліків.

Відповідач додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому, просить суд стягнути із відповідача на свою користь 1/2 частину додаткових витрати понесених на утримання дитини в сумі 7020 грн..

Представник позивача Бубнюк О .В. в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засідання позовні вимоги визнав.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24.01.2018 року змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05.11.2013 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

У судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства та проживає разом із матір`ю, позивачем по справі ОСОБА_3 ..

З наданого позивачем ОСОБА_3 рахунку №7 від 08.10.2019 року та копій квитанцій вбачається, що загальна сума додаткових витрат понесених позивачем у зв`язку із лікуванням та розвитком здібностей ОСОБА_4 становить 14040,00 грн. (а.с.12, 26, 27, 28).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що хвороба та розвиток здібностей дитини сторін є особливими обставинами, які є підставою для стягнення додаткових витрат з відповідача.

Виходячи із того, що в силу принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо участі у додаткових витратах на дитину, у судовому засіданні доводи позивачки щодо фактично понесених нею витрат на лікування дитини знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення із відповідача суми додаткових витрат витрачених нею на лікування дитини в розмірі 50% від загальної суми витрат, що становить згідно наданих рахунків (14040,00 грн.*50%=7020,00 грн.), тобто 7020,00 грн..

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст.180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 6,10,12-13, 81-83, 141, 200, 206, 263-264 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 7020 (сім тисяч двадцять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Представник позивача: головний спеціаліст «Рожищенського бюро правової допомоги» Бубнюк Олена Вікторівна , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 11.06.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч