Номер провадження 2/225/555/2020
Єдиний унікальний номер судової справи225/1876/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

свідка ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Торецька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд.

В обґрунтування позову зазначає, що 21.07.2018 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Малолітній син проживає разом з нею. Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, проживає окремо.

Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, та на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

В судовому засідання представник позивача наполягав на задоволенні позову, просив задовольнити його в повному обсязі, підтвердив, що дійсно позивач отримав за квітень 2020 року аліменти на утримання сина від відповідача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні з позовом згодні частково, не заперечують проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, проти вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача заперечують, посилаючись на те, що відповідач не має можливості надавати таку матеріальну допомогу, оскільки виділяє значні суми коштів, окрім аліментів на дитину, на лікування сина від тяжкої хвороби. При цьому відповідач зазначив, що бажає добровільно надавати допомогу на утримання сина, але позивачка ухиляється від цього. Крім того, відповідач зазначає, що на його утриманні є пристарілі батьки. Зазначив, що пілся припинення з позивачем спільного проживання ніяких витрат, окрім сплати аліментів на дитину за квітень 2020 р. він не здійснював.

Свідок ОСОБА_4 в суді зазначила, що вона є матір`ю відповідача, її син добровільно надає допомогу на утримання сина, про що їй відомо зі слів відповідача, позивач свідомо ухиляється від спілкування з невідомих причин, не дає побачитися з дитиною. Зазначила, що з моменту припинення спільного проживання позивача та відповідача її син не має можливості надавати допомогу на лікування дитини.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 99. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . (а.с.9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, від 19.03.2020 р., №3347, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює в якості прохідника підземного у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», де позитивно характеризується. Згідно громадської характеристики ОСОБА_2 характеризується позитивно. (а.с. 28-29).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що малолітня дитина знаходиться на утриманні матері з моменту припинення спільного проживання батьків, батько дитини бажає надавати допомогу сину та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 30.03.2020 року. Судом сторонами визнається та обставина, що відповідач за квітень 2020 року сплатив аліменти на утримання дитини добровільно, тому суд вважає розпочати примусове стягнення аліментів на утримання дитини з 01.05.2020 р.

Врахувавши вимоги ст.ст. 182,183 СК України, а саме: реальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці, не має інших аліментних зобов`язань та, будучи, батьком дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та враховуючи визнання відповідачем позову у цій частині позовних вимог, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Оцінюючи аргументи сторін, щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що відповідач отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати.

Тобто стороною відповідача не доведено, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу своїй дружині або надання такої допомоги поставить відповідача у край скрутне матеріальне становище.

За таких обставин суд доходить висновку про можливість відповідача надавати допомогу своїй дружині до досягнення їх спільною дитиною, яка проживає разом з матір`ю трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, яка отримує регулярний дохід, а тому виходячи з принципу справедливості, розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача.

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу в сукупності з стягненням з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття разом з необхідністю піклування про своїх батьків похилого віку може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище.

Згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 30.03.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, починаючи з 30.03.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Суд вважає, що цей розмір аліментів буде сприяти забезпеченню потреб позивача.

З огляду на наведене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 1261,20 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75,79,84,180-182 Сімейного Кодексу України, Керуючись ст. ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -Керуючись ст. ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2020 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.03.2020 року до досягнення дитиною сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 04.06.2020 р.

Суддя: М.М. Скиба