УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Литвиненко Н.В., за участю секретаря судового засідання Шеремета А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіної Ірини Станіславівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця звернулося Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» та в обґрунтування зазначили, 09.10.2017 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором №MRIPGK04000029 від 26.09.2006 року в розмірі 12901,47 доларів США. Рішення суду набрало законної сили 18.12.2017 року. 19.12.2017 року Іллічівський районним суд м. Маріуполя Донецької області видав виконавчі листи у зв`язку з тим, що судове рішення боржником в добровільному порядку виконано не було. У вересні 2019 року стягувачем подана заява про відкриття виконавчого провадження. 11.09.2019 року старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання та відкрито виконавче провадження №60025139. 08.10.2019 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника. 10.01.2020 року прийнято постанову державного виконавця про прийняття виконавчого провадження у зв`язку із реорганізацію. 22.01.2020 року постановою державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу стало те, що: «В ході проведених державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення». Станом на час подачі цієї скарги рішення суду не виконано. Вважають, що старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіною Іриною Святославівною при винесенні постанови від 22.01.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП №60025139 порушено вимоги статті 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», допущено бездіяльність, оскільки не вчинено дій з ефективного і своєчасного виконання судового рішення, не накладено арешт на майно боржника, не описано його, не звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику. Вчинені державним виконавцем дії, зазначені у постанові від 20.01.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, не є достатніми та ефективними для захисту прав стягувача та належного виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець проігнорував вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), оскільки не вжив належних заходів з розшуку майна боржника на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частиною 2 цієї норми передбачено, що про наявність обставин, зазначених у п.п.2-6 ч.1 цієї статті, державний виконавець складає акт. Слід зауважити про відсутність акту на виконання ч.2 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, про акт також не зазначено і в постанові про повернення виконавчого документа. При цьому, стягувач звертаючись з заявою про відкриття провадження зазначив, що згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником виявлено наступне майно: земельна ділянка (кадастровий номер: :03:002:0043) за адресою: Запорізька область, Розівський район, Кузнецівська с/рада, площею 5,5201 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації. Згідно ст. 10 розділу VIII. Інструкції з організації примусового виконання рішень, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). В порушення вимог Інструкції, державним виконавцем не було здійснено належних дій щодо виявлення майна боржника, не було проведено його арешт та опис, не здійснено жодних дій щодо передачі його на реалізацію. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 6 Закону України «Про виконавче провадження». Просять поновити строк для подання скарги на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця, вважаючи, що строк не пропущений, оскільки про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.01.2020 року банк дізнався з офіційного сайту автоматизованої системи виконавчого провадження 13.03.2020 року.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в їх відсутність, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилась, надала суду письмовий відгук, в якому просила відмовити в задоволенні скарги, зазначивши, що скаржником пропущений строк на подачу скарги. Розгляд скарги просила проводити без її участі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

В обґрунтування відносно строків звернення скаржником до суду з даною скаргою, зазначає, що про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.01.2020 року банк дізнався з офіційного сайту автоматизованої системи виконавчого провадження 13.03.2020 року.

Однак, як вбачається з витягу розносної книги місцевої кореспонденції Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за період з 21.01.2020 по 22.01.2020 року, представником ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 Миколою ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності №9087-К-0 від 09.10.2017 року, особисто 28.01.2020 року під розпис отримано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.01.2020 року по виконавчому провадженню №60025139.

Твердження скаржника, про те, що про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.01.2020 року банк дізнався з офіційного сайту автоматизованої системи виконавчого провадження 13.03.2020 року, суд оцінює критично, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини пропуску заявником строків для звернення зі скаргою на дії державного виконавця є неповажними, а тому у поновленні строку для подання скарги на дії державного виконавця необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне залишити скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіної Ірини Станіславівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.81, 447-449 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про поновлення строку для подання скарги на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіної Ірини Станіславівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 відмовити.

Скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Каширіної Ірини Станіславівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строку для її подання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко