Справа № 219/4476/20
Провадження № 2-н/219/1012/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

09.06.2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Давидовської Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 рокув розмірі 20 527,97 грн.

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 рокув розмірі 20 527,97 грн, а також судові витрати.

З тексту заяви про видачу судового наказу вбачається, що боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 5 ст.165 ЦПК України суд звернувся із запитом до Бахмутської міської ради Донецької області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

До суду надійшли відповіді з Бахмутської міської ради Донецької області, згідно яких:

- ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи ОСОБА_1 відсутня.

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу за наступних підстав.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч.9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відтак, оскільки заявник звернувся з вимогою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості солідарно з двох боржників, вимоги є взаємопов`язані та не підлягають окремому розгляду.

Зважаючи на те, що інститут наказного провадження є видом безспірного провадження в межах цивільного судочинства та відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а також враховуючи те, що заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд вважає, що у відповідності до вимог п.4 ч.1, ч.3 ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1, ч.3 ст.165, п. 5 ч.1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу Товариству з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2018 року по квітень 2020 рокув розмірі 20 527,97 грн, а також судових витрат.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Т.В. Давидовська