Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 487/5790/16-ц

провадження № 61-8517ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Громадської організації «Садово-городницьке товариство «Пролісок» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року у справі за позовом Громадської організації «Садово-городницьке товариство «Пролісок» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Громадська організація «Садово-городницьке товариство «Пролісок» (далі - ГО «СГТ «Пролісок») звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 17 868,00 грн.

Позов мотивовано тим, що у травні 2016 року членами ГО «СГТ «Пролісок» виявлений факт незаконного продажу (передачі) у квітні-травні 2016 року головою правління ОСОБА_1 п`яти опор лінії електропередавання, належних позивачу. У зв`язку з чим на загальних зборах прийнято рішення про зобов`язання відповідача повернути до 21 липня 2016 року кошти у розмірі ринкової вартості вказаного майна, проте вимогу загальних зборів товариства відповідач не виконала.

Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 17 868,00 грн, що еквівалентно розміру ринкової вартості п`яти опор лінії електропередавання відповідно до кошторису, отриманого від Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року апеляційну скаргу ГО «СГТ «Пролісок»залишено без задоволення. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що ГО «СГТ «Пролісок» не надало належних і допустимих доказів свого речового права на п`ять опор лінії електропередавання щодо яких виник спір, як і того, що вони входили у діючу систему електропостачання.

28 травня 2020 року ГО «СГТ «Пролісок»звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 28 травня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової шкоди у розмірі

17 868, 00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Щодо доводів заявника у касаційній скарзі про те, що справа становить значний суспільний інтерес, то Верховний Суд зазначає що це поняття є оціночним та потребує належного обґрунтування, яке зокрема передбачає зацікавленість широкого кола осіб у вирішенні справи. Заявником не наведено переконливих доводів та не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Громадської організації «Садово-городницьке товариство «Пролісок» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року у справі за позовом Громадської організації «Садово-городницьке товариство «Пролісок» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик