Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/459/20
Провадження №: 2/332/626/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участі:

секретаря судового засідання Хіміч С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Будовської Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 04.03.2020 було відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

27.03.2020 підготовче провадження у справі було закрито із призначенням справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 29.04.2020 до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району та вилучено з числа учасників справи - Відділ по Заводському району служби (управління) у справах дітей Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що з 2005 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 . Шлюб не був зареєстрований, але вона переїхати проживати до чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 . З вказаного часу вони стали вести спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька - ОСОБА_4 , її батьком у свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_7 07.06.2014 між позивачем та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилось ще двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача помер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 64, 65 ЖК України, позивач просила суд визнати за нею та її неповнолітніми дітьми право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та просила суд їх задовольнити, мотивуючи тим, що на законних підставах вона вселилась до спірного житла за згодою наймача та там проживає до теперішнього часу.

Представник позивача під час розгляду справи підтримала заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що позивач за згодою наймача ОСОБА_7 вселилась до спірної квартири та проживала там як член його сім`ї - дружина. Позивач та померлий перебували з 2005 року у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після реєстрації шлюбу також проживали як родина. У шлюбі в них народилось ще двоє дітей. Діти, як у закладі охорони здоров`я, так і навчальних закладах обліковуються за адресою: АДРЕСА_1 . Спосіб життя померлого ОСОБА_7 , його наркозалежність, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, були перешкодою у вчинені таких дій, як реєстрація дружини та дітей у спірному житлі. Враховуючи викладене, позивач та її неповнолітні діти є членами родини померлого наймача - ОСОБА_7 , тому мають право користуватись спірним житлом. 21.01.2020 позивач знялась з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з метою зареєструватись у спірному житлі, але Департаментом реєстраційних послуг було відмовлено позивачеві у вчинені таких дій, тому ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та прав її неповнолітніх дітей.

Представник відповідача - Запорізької міської ради, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнавала у повному обсязі та пояснила, що спірне житло перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради. За життя ОСОБА_7 не було встановлено факту їх з позивачем спільного проживання. Крім того, позивачем не доведено, чи була за життя згода ОСОБА_7 на реєстрацію ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей у квартирі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради у судовому засіданні, виступаючи на захисті прав дітей, забезпечення їх належними умовами для проживання, просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та визнати за позивачами право користування квартирою. Також представник третьої особи пояснила, що ОСОБА_1 хоча і перебуває на обліку служби у справах дітей, але останнім часом навела у квартирі лад, діти забезпечені належними умовами для проживання та навчання за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , проживає у квартирі АДРЕСА_3 . У вказаному будинку свідок живе достатньо давно, пам`ятає, ще батьків померлого ОСОБА_7 . Років 15 тому ОСОБА_7 та ОСОБА_1 стали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_3 як подружжя. В них народилось троє дітей. Позивач з дітьми постійно проживала з ОСОБА_7 за вказаною адресою як єдина родина. Дійсно, ОСОБА_7 був наркозалежною особою, може це, на думку свідка, і заважало прописати дітей та дружину у квартирі.

ОСОБА_9 у якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_1 є його старшою донькою. Після одруження у 2005 році вона стала проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Наймачем вказаної квартири був її померлий чоловік. Від шлюбу у доньки троє дітей, які також постійно проживають за вказаною вище адресою. Спосіб життя зятя, який був наркозалежним, призвело до того, що діти та позивач не були зареєстровані у вказаному житлі, незважаючи на те, що постійно там проживали.

Свідок ОСОБА_11 під час розгляду справи пояснила, що позивач є її донькою. З 2005 року донька проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Спочатку жила у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 , а потім вони офіційно зареєстрували свої відносини. Вони мають трьох дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік доньки помер. Вказаний шлюб приносив родині позивача біль, оскільки ОСОБА_7 був наркозалежним. Його спосіб життя не давали можливості піклуватись про родину, зокрема - зареєструвати дітей та дружину у його квартирі. За життя ОСОБА_7 не висловлював бажання виселити позивача та дітей з квартири, вони там проживали за його згодою, він не був проти їх реєстрації у житлі, всьому заважав неналежний образ його життя.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, третьої особи та покази свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно зіст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За приписами ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Під час розгляду справи встановлено, що будинок АДРЕСА_3 перебуває у комунальній власності Запорізької міської ради.

Наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_3 був ОСОБА_7 , 1974 року народження.

Також судом встановлено, що позивач з 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 . ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з вказаного часу проживали спільно за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач вселилась до вказаного житла за згодою ОСОБА_7 . Як подружжя вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вказані факти підтвердили допитані під час судового розгляду справи свідки. Крім того, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 07.06.2014, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 124 (а.с. 11).

Від вказаного шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилось ще двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 13, 14).

З копій наданих позивачем документів випливає, що неповнолітні ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у закладах охорони здоров`я та навчальних закладах обліковуються за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 74, 93).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Долученими представником позивача до матеріалів справи копіями судових документів підтверджується факт неодноразового притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, зокрема, за злочин у сфері обігу наркотичних засобів (а.с. 109-115).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом під час розгляду справи встановлено та підтверджується дослідженими доказами, що позивач у 2005 році вселилась до квартири наймача ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 за згодою останнього та як член його сім`ї. Жиле приміщення було постійним місцем проживання позивача та її неповнолітніх дітей. ОСОБА_1 вела із наймачем ОСОБА_7 спільне господарство протягом 13 років, до самої смерті наймача. Будь-якої угоди, яка б обмежувала права позивача та неповнолітніх дітей на користування спірним житлом між позивачем та наймачем ОСОБА_7 не було.

Отже, судом достовірно встановлено та підтверджується наданими позивачем та її представником доказами той факт, що позивач та неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_6 на підставі вимог ст.ст. 64, 65 ЖК Української РСР набули право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Обраний позивачем спосіб захисту відповідає не тільки її інтересам, а й інтересам її неповнолітніх дітей щодо дотримання їх житлових прав, забезпеченням належними умовами для проживання та розвитку.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 01.06.2020.

Повне судове рішення складено 05.06.2020.

Суддя О.Л.Шалпегіна