справа № 361/8812/18
провадження № 2/361/230/20
РІШЕННЯ
Іменем України
11 листопада 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Коваль О.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :
У грудні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство Перший Український Міжнародний Банк (далі ПАТ ПУМБ) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 18 грудня 2012 року в розмірі 29804 грн. 06 коп.
В обґрунтування позову зазначало, що 18 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Банк Ренесанс Капітал (далі ПАТ Банк Ренесанс Капітал) і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4493, за умовами якого відповідачу видано кредит у розмірі 24900 грн.
19 липня 2016 року ПАТ Банк Ренесанс Капітал припинилося шляхом приєднання до ПАТ ПУМБ, тому позивач є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ Банк Ренесанс Капітал, що підтверджується випискою та Статутом.
Відповідач ОСОБА_1 тривалий час своїх кредитних зобов`язань не виконує, станом на 14 грудня 2018 року його заборгованість складає 29804 грн. 06 коп., з яких: 23996 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом, 5807 грн. 38 коп. заборгованість за комісією.
Представник позивача Панченко О.О. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов повністю.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у суді позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд у позові відмовити, оскільки розмір суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором є необґрунтованим. Крім того зазначали, що позивачем ПАТ ПУМБ пропущено строк загальної позовної давності щодо звернення до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 грудня 2012 року між ОСОБА_1 і ПАТ Банк Ренесанс Капітал, правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір на суму 16892 грн. строком повернення протягом 36 місяців, тобто до 18 грудня 2015 року, позовна заява ПАТ ПУМБ підписана 19 грудня 2018 року, тобто після спливу загальної позовної давності у три роки, при цьому жодних доказів наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором суду не надано.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
У ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року між ПАТ Банк Ренесанс Капітал (далі також Банк), правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач ПАТ ПУМБ, та ОСОБА_1 (далі Позичальник) був укладений кредитний договір, шляхом підписання відповідачем Пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) № 4493 на умовах, зазначених у цій Пропозиції, розділі 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які є типовими для всіх клієнтів та невід`ємною частиною даної Пропозиції.
Відповідно до ч. 2 Пропозиції було встановлено ліміт овердрафту 16892 грн., строк користування 36 місяців, процентну ставку 24 % річних та комісію за обслуговування овердрафту 2 % річних.
Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 24900 грн., будь-яких заперечень з цього приводу відповідач до суду не подавав.
Також відповідачем ОСОБА_1 підписані Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків.
Згідно із п. 2.1 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які разом із Пропозицією укласти договір карткового рахунку містять умови кредитування, Банк надає Позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту, вказаній у Пропозиції, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом та комісії, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит Банку частинами у сумах та терміни, визначених у Графіку платежів, але не пізніше останнього дня строку кредиту, зазначеного в Пропозиції.
22 вересня 2017 року за вих. № 686 ПАТ ПУМБ направляв на адресу відповідача ОСОБА_1 письмову вимогу щодо негайного погашення заборгованості за кредитним договором, який станом на 22 вересня 2017 року становить 31118 грн. 01 коп., яку необхідно було сплатити в строк до 29 вересня 2017 року.
Із наданої суду ПАТ ПУМБ виписки з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором 4493 вбачається, що станом на 14 грудня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ ПУМБ становить: 18801 грн. 89 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5807 грн. 38 коп. прострочена заборгованість за комісією, 5194 грн. 79 коп. строкова заборгованість за сумою кредиту та 1054 грн. 20 коп. строкова заборгованість за комісією, всього 30858 грн. 26 коп.
Звертаючись до суду 22 грудня 2018 року з даним позовом ПАТ ПУМБ просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29804 грн. 06 коп., з яких: 23996 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом та 5807 грн. 38 коп. заборгованість за комісією.
Заперечуючи проти вказаної суми заборгованості відповідач ОСОБА_1 надав суду рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2018 року, ухвалене у цивільній справі № 361/1238/18 за його позовом до ПАТ ПУМБ, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Із даного рішення суду вбачається, що 20 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ПУМБ на підставі кредитного договору № 4493 від 18 грудня 2012 року, укладеного ним із ПАТ Банк Ренесанс Капітал, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ ПУМБ, невиплачених у строк грошових коштів у сумі заборгованості в розмірі 31118 грн. 01 коп., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 18801 грн. 89 коп., прострочена заборгованість за комісією 10 грн., прострочена заборгованість за процентами 4753 грн. 18 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту 7552 грн. 94 коп., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами 0 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення зазначеного позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що вказана заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ ПУМБ за кредитним договором № 4493 від 18 грудня 2012 року в розмірі 31118 грн. 01 коп. не є безспірною.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 20 лютого 2018 року було відкрито виконавче провадження № 55849044 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, яке закінчено згідно із постановою цього ж приватного виконавця 26 грудня 2018 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.
Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що у період з квітня по червень 2018 року з відповідача утримувались грошові кошти в розмірі 20 % від суми грошового забезпечення в загальному розмірі 5595 грн. 52 коп.
Згідно із наданих ОСОБА_1 копій квитанцій вбачається, що у період із січня по грудень 2013 року та у квітні 2014 року в рахунок сплати суми заборгованості за кредитним договором відповідачем сплачено грошові кошти на загальну суму 13900 грн.
У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України).
У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник виконання ним належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором та повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Пред`являючи до суду позов до ОСОБА_1 , ПАТ ПУМБ надало докази надання кредитних коштів та свої розрахунки кредитної заборгованості відповідача, підтверджуючи її письмовими доказами, зокрема, виписку з рахунка ОСОБА_1 , з якої вбачається, що станом на 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 має перед ПАТ ПУМБ прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 18801 грн. 89 коп. та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5194 грн. 79 коп., всього 23996 грн. 68 коп.
Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості за сумою кредиту і доказів виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 4493 від 18 грудня 2012 року в повному обсязі відповідач ОСОБА_1 до суду не подавав, заперечував проти позовних вимог ПАТ ПУМБ лише з підстав пропуску останнім строку позовної давності.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов ПАТ ПУМБ у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за сумою кредиту в розмірі 23996 грн. 68 коп. є обґрунтованим.
Що стосується вимог ПАТ ПУМБ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 5807 грн. 38 коп., суд дійшов наступних висновків.
Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловив правову позицію щодо сплати комісії та зазначив, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Обґрунтування стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією позовна заява ПАТ ПУМБ не містить.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 5807 грн. 38 коп. відсутні.
За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог ПАТ ПУМБ про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 4493 від 18 грудня 2012 року та відмови у задоволенні позовних вимог з цих підстав повністю, посилаючись на те, що 18 грудня 2012 року між ним і Банком, правонаступником якого є позивач, укладено кредитний договір строком повернення протягом 36 місяців, тобто до 18 грудня 2015 року, позовна заява підписана позивачем ПАТ ПУМБ 19 грудня 2018 року, тобто після спливу передбаченої ст. 257 ЦК України загальної позовної давності тривалістю у три роки, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Із позовної заяви ПАТ ПУМБ видно, що вона дійсно підписана 19 грудня 2018 року. Згідно із штемпелем на конверті дана позовна заява про стягнення з ОСОБА_1 сум заборгованості за кредитним договором позивачем для направлення її до суду здана на пошту 22 грудня 2018 року (а. с. 1-3, 28).
Наведене свідчить про те, що ПАТ ПУМБ пропущено визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, оскільки такий позов мав бути пред`явлений позивачем до 18 грудня 2018 року.

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що ПАТ ПУМБ позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 18 грудня 2012 року подано до суду з пропуском визначеного законом трирічного строку позовної давності, відповідачем у справі надано суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ ПУМБ задоволенню не підлягає, у зв`язку зі спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.