Провадження № 2/317/255/2020
Справа № 317/3757/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Колесник Ю.І.

представника позивача Завгородньої В.В.

представника третьої особи Малахової Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав та просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано 23.06.2015. Однією сім`єю вони проживали з травня 2014 року по квітень 2015 року. Від спільного життя сторони мають дитину - ОСОБА_5 , яка проживає разом з позивачем та знаходиться виключно на її вихованні та утриманні.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 у справі № 317/182/16-ц з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та кошти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 200 грн. 00 коп. щомісячно.

Дитина народилась після припинення шлюбних відносин з відповідачем. ОСОБА_4 жодних батьківських обов`язків по відношенню до дитини не виконував та не виконує, він свідомо самоусунувся від виховного процесу дитини, не цікавиться життям доньки, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь в її вихованні. Дитина ніколи не спілкувалася та не бачилася з батьком, не має до нього ніяких почуттів.

Позивач стверджує, що вона одноособово турбується про здоров`я дитини, підтримує гідний рівень її життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач ніколи не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, аліментні зобов`язання за рішенням суду не виконує, має заборгованість зі сплати аліментів.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Завгородня В.В., підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. У нотаріально засвідченій заяві від 02.12.2019 ОСОБА_4 вказав, що доводи, викладені у позовній заяві відповідають дійсності. Він не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, тому позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_5 . У даній заяві відповідач просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи Малахова Є.В. у судовому засіданні 16.06.2020 висловила думку про необхідність задоволення позову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона знає ОСОБА_3 з 2012 року, у них були сусідські відносини. З 2015 року вони почали ближче спілкуватись. У ОСОБА_3 є старший син та маленька донька. Вони ходять один до одного в гості. Матір ОСОБА_3 говорила, що ОСОБА_5 не знає батька. Від ОСОБА_3 знає, що батько не цікавиться дитиною. ОСОБА_3 з дітьми проживає у половині будинку разом із своїми батьками, сестрою, племінницею. Всім займається матір. Вихованням дитини займається позивачка, а коли вона на роботі - її матір. У дитини багато іграшок, одяг та взуття за сезоном. Їжу та одяг купляє ОСОБА_3 . Вона належним чином виконує батьківські обов`язки. Дитина розвинена за віком. Відповідача вона не знає, ніколи не бачила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що знає позивача та відповідача. ОСОБА_3 його колишня дружина, вони мають сина ОСОБА_10 . З відповідачем вони працювали разом. ОСОБА_4 не проявляє інтересу до доньки, участі у житті дитини не приймає, він навіть не бачив її. ОСОБА_3 доглядає, утримує, виховує дитину. ОСОБА_4 вживав алкоголь та наркотичні засоби. З дитиною він не намагався спілкуватись, матеріально забезпечувати її. Свідок зазначив, що 2-3 рази на тиждень відвідує сина ОСОБА_10 , який постійно проживає з матір`ю. Еделію забезпечує матір, виховує також вона та її батьки. Дитина усім забезпечена. Матір забезпечує належне виховання, займається здоров`ям дитини. ОСОБА_5 про батька не питає, нікого батьком не називає. На переконання свідка у відповідача не виникне у майбутньому батьківській проявів.

Вислухавши доводи представника позивача, думку представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10.01.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10.01.2015, про що складено відповідний актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

За змістом свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 23.06.2015 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 23.06.2015, про що складено відповідний актовий запис № 69. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.11.2015, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17.12.2015 по теперішній час.

Також, як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11.05.2006 Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_3 (у період шлюбу із ОСОБА_9 мала прізвище « ОСОБА_3 ») є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_10 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.12.2015 по теперішній час.

За приписами ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5 , у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.01.2016 та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості по аліментам № 27390 від 31.10.2019, ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.10.2019 у розмірі 32063 грн. 95 коп. Із даного розрахунку видно, що після ухвалення рішення відповідач жодного разу не сплачував аліменти.

За змістом листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 440 від 30.10.2019 під час профілактичних щеплень і профілактичних оглядів ОСОБА_5 завжди супроводжує матір - ОСОБА_3 .

У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-21/0137 від 10.03.2020 висловлена позиція про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5 .

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд приходить до переконання, що змінити поведінку ОСОБА_4 по відношенню його малолітньої доньки ОСОБА_5 неможливо. ОСОБА_4 навіть за час розгляду справи у суді жодного разу не відвідав дитини, не спілкувався з нею, не сплатив заборгованість по аліментах. Відомостей про те, що позивачка чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, матеріали справи не містять.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Наразі суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 байдуже ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її гармонічного розвитку.

Підлягає урахуванню й те, що у нотаріально засвідченій заяві від 02.12.2019 відповідач погоджується з доводами позову та визнає його.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини.

Ці обставини підтвердили й свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_4 його малолітньої доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_4 намагається виконувати батьківські обов`язки.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_3 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, вона працевлаштована, позитивно характеризується за місцем роботи, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір`ю, що відповідає інтересам дитини.

Згідно договору дарування від 21.06.2014 ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_4 , що він не позбавлений права у подальшому вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування (, 69089, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, буд. 8) про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Строк на подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, продовжується на строк дії карантину, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року.

Суддя Д.І. Сакоян