242/1692/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
24 червня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Селидівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
21.04.2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно. Її мати ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини. 20.03.2015 р. вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески. 24.12.2019 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу.
Просила визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м.Гірник Донецької області, громадянкою України, (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого в м.Гірник Донецької області 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме згідно характеристики та відомостей технічного паспорта: А НОМЕР_2 житловий будинок житловою площею 55,9 кв.м., загальною площею 85,9 кв.м., а-1 тамбур, а-ганок, п-1 погріб, Д-1 сарай, п-1 погріб, Г-1 гараж, Б-1 л.кухня, б-1 тамбур, Н-1 навіс, у-1 убиральня, д-1 душ, N паркан, N ворота.
Процесуальні дії у справі.
23.04.2020 р. було відкрито провадження по справі.
05.05.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.
Відповідач Селидівська міська рада Донецької області у судове засідання не з`явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином.
Третя особа ОСОБА_2 - у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.
З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2
ОСОБА_3 на підставі Договору від 18.01.1978 р. було надано у безстрокове користування земельна ділянка для будівництва житлового будинку на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 .
13.01.1982 р. будівельні роботи були закінчені, що підтверджується відповідним Актом.
Згідно довідки Селидівського БТІ житловий будинок зі всіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , числиться за ОСОБА_3 .
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформація про об`єкт нерухомого майна будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня.
ОСОБА_4 22.07.1989 р. уклала шлюб із ОСОБА_5 та взяла прізвище чоловіка.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21.04.2015 ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 отримала ОСОБА_6 на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на грошові внески.
Постановою від 24.12.2019 р. у вчинені нотаріальної дії було відмовлено через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.
Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 спадкоємиця ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого ОСОБА_1 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У 1982 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (втратив чинність згідно з Указом від 22.02.1988 №8502-XI), Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.
Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.
Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.
Відповідно до позиції позивача, будинок було остаточно збудовано 1982 року, що підтверджується актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 13.01.1982 р.
Згідно абз 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відтак, у померлого ОСОБА_3 у 1982 році виникло право власності на збудований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак правовстановлюючі документи на новостворене майно відсутні.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок.
Позивач як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці у померлого відсутні.
Згідно ст. ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відтак позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 - на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.
У зв`язку з тим, що померлий ОСОБА_3 за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок, а відсутність документів, що підтверджують право власності на спадкове майно позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на отримання спадщини за законом, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок та надвірні споруди в порядку спадкування за законом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280,354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області, код ЄДРПОУ э04052962, розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул..К.Маркса, 8, третя особа ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м.Гірник Донецької області, громадянкою України, (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого в м.Гірник Донецької області 10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме згідно характеристики та відомостей технічного паспорта: А-1 житловий будинок житловою площею 55,9 кв.м., загальною площею 85,9 кв.м., а-1 тамбур, а-ганок, п-1 погріб, Д-1 сарай, п-1 погріб, Г-1 гараж, Б-1 л.кухня, б-1 тамбур, Н-1 навіс, у-1 убиральня, д-1 душ, N паркан, N ворота.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя