Справа № 171/601/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 травня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у
складі головуючого - судді Чумак Т.А., за участю секретаря Титаренко Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстрації місця проживання,
01.04.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстрації місця проживання.
В позовній заяві позивач в обґрунтування позову посилається на те, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1 . На даний час у квартирі разом з нею зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які являються громадянами Російської Федерації. Більше року відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають, комунальних послуг не сплачують, відносин не підтримують.
Просить позов задовольнити, визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язати центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Зеленодольської міської ради зняти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання.
Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність та відсутність позивача, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь- яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї.
П.1 ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється власницею квартири АДРЕСА_1 , з 25.03.2020 року. Вказана обставина підтверджується договором купівлі продажу квартири від 25.03.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 продали, а позивач придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 10.03.2020 року № 345 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є позивач ОСОБА_1 , є сторонніми для неї особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують її права як власника.
Таким чином, суд вважає, що відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не будучи членами сім`ї позивача ОСОБА_1 , перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти належною їй на праві власності квартирою, чим порушують її права як власника, а тому позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.
Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя:Т. А. Чумак