Провадження 2-з/521/118/20
Ухвала

20 травня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною, про виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності та переведення прав власника на частку у житловому будинку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною, про виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності та переведення прав власника на частку у житловому будинку.

19 травня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник заявника посилаючись на викладені у позовній заяві твердження, вказав про те, що він вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2009 року по справі № 2-6473/2007 р. та додаткове рішення від 04.03.2009 року по справі № 2-6473/2007 були сфальсифіковані, оскільки ніколи не приймались, а тому ОСОБА_4 не мала права власності на 91/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Також, представник позивача, посилаючись на інформаційну довідку № НОМЕР_1 , від 18.05.2020 року, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належить 91/100 частки домоволодіння загальною площею 370,9 кв. м. та житловою площею 223,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, представник позивача вказав, що ОСОБА_5 є формальною власницею 91/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 і тому наразі активно намагається знайти покупця на це майно з метою його продажу.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, вказаних в ст. 150 ЦПК України, може істотно порушити права позивача, оскільки майно, на яке претендує він у своїх позовних вимогах, може вибути із власності відповідачки ОСОБА_5 , що унеможливить, у разі задоволення позову, виконання в подальшому рішення суду, а тому просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно частини першої зазначеної статті, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову, відповідно до якого, позов забезпечується накладенням, зокрема, арешту на майно. Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України також встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, предметом спору є нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до заяви про забезпечення позову, позивач просить суд в порядку п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, накласти арешт на майно, що належить відповідачам і знаходиться у них, право власності на яке оскаржується позивачем, оскільки, на думку представника заявника, оспорюване домоволодіння може вибути із власності відповідачів, що унеможливить виконання рішення суду про визнання угоди недійсною, про виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності та переведення прав власника на частку у житловому будинку.

Згідно із ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До розгляду заяви, заявником сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд застосовує зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого, в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Отже, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Керуючись ст. 149, ст. 151-154, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною, про виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності та переведення прав власника на частку у житловому будинку, задовольнити.

Накласти арешт на 91/100 частки домоволодіння загальною площею 370,9 кв.м., житловою площею 223,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено, у порядку та строки, передбачені ст.153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук