Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 367/1449/15-ц

провадження № 61-17896св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Виконавчий комітет Бучанської міської ради Київської області, садове товариство «Берізка», Управління Держземагентства у м. Буча Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року у складі судді Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області, садового товариства «Берізка», управління Держземагентства у м. Буча Київської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та особистою власністю.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , який розташований на території садового товариства «Берізка», а ОСОБА_2 є власником суміжного будинку АДРЕСА_2 .

Між її будинком та будинком відповідача по межі їхніх приватизованих земельних ділянок був встановлений паркан з металевої сітки. Між нею та відповідачем не було спору з приводу меж та користування належними їм земельними ділянками та будинками, однак з 2013 року після зведення відповідачем навісу до свого будинку на якому обладнали стік для дощової води прямо на її земельну ділянку, стали виникати спори.

У результаті того, що стічні води з навісу та будинку відповідача стікають на її земельну ділянку, вони проникають не лише до її колодязя з питною водою, але й до її будинку, що призводить до підвищення вологості стін та підлоги в будинку.

Позивач просила суд зобов`язати відповідача в місячний строк перенести паркан, який був ним встановлений між земельними ділянками № 7 та АДРЕСА_2 в бік його (своєї) земельної ділянки з вулиці Меліоративна на 1,09 метри і в тилу земельної ділянки в сторону своєї земельної ділянки на 1,39 метри відповідно до його державного акта на землю, звільнивши (повернувши) 0,0032 та її земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 серпня 2015 року № СЕ-1-1- 335/15; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 провести демонтаж або перебудову зведеної добудови (накриття) до будинку АДРЕСА_2 відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, в тому числі, шляхом зменшення ухилу площини (крутизни) накриття влаштування на ньому снігоуловлювачів та переобладнання системи організованого водовідведення атмосферних опадів з даного будинку, яка б забезпечувала належне організоване відведення атмосферних опадів з будівлі та унеможливлювала б їх стікання на територію її земельної ділянки під № 7 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 перенести паркан, який встановлений між земельними ділянками № 7 та АДРЕСА_2 в бік своєї земельної ділянки з вулиці Меліоративна на 1,09 метри і в тилу земельної ділянки в сторону своєї ділянки на 1,39 метри відповідно до меж встановлених державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 та відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 серпня 2015 року № СЕ-1-1335/15, звільнивши 0,0032 га земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 здійснити перебудову зведеної добудови (накриття) до будинку АДРЕСА_2 шляхом зменшення ухилу площини (крутизни) накриття, влаштування на ньому снігоуловлювачів та переобладнання системи організованого водовідведення атмосферних опадів з даного будинку, яка б забезпечувала належне організоване відведення атмосферних опадів з будівлі та унеможливлювала їх стікання на територію сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 8 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем внаслідок встановлення паркану по межі, яка розділяє земельні ділянки позивача та відповідача, було захвачено частину земельної ділянки, власником якої є позивач у справі. Відповідачем при здійсненні добудови до будинку (навісу), який збудовано безпосередньо по межі з будинковолодінням № 7 , власником якого є позивач у справі, належним чином не було облаштовано даний навіс водовідведенням, у зв`язку з чим стічні води потрапляють на земельну ділянку позивача та спричиняють їй незручності, таким чином порушуючи права позивача як власника земельної ділянки.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області, садового товариства «Берізка», Управління Держземагентства у м. Буча Київської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та особистою власністю.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 не надала суду доказів на підтвердження того, що вона як дружина ОСОБА_2 не знала про наявність цього спору, що вказаним рішенням порушуються її права, що земельна ділянка та будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_3 у касаційній скарзі просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

30 жовтня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник є особою, яка не брала участі у справі, але на права та обов`язки впливає рішення суду першої інстанції; на момент зведення будівель та споруд заявник перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , а тому збудовані споруди, у тому числі навіс, є спільною сумісною власністю, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що оскаржуваним рішенням місцевого суду не порушено права заявника, а повинен був відкрити апеляційне провадження, а у випадку не порушення прав заявника закрити апеляційне провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та особистою власністю.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, земельна ділянка видана ОСОБА_2 в 1998 році.

Згідно з технічним паспортом і відомостями з Державного реєстру речових справ на нерухоме майно, власником будинку є ОСОБА_2 з 2017 року.

Позивачем зазначено відповідача у справі ОСОБА_2 як власника цієї земельної ділянки та будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року залишено без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 липня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 грудня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у цій справі, апеляційний суд, посилаючись на положення статті 358 ЦПК України, фактично виходив із того, що оскаржуваним рішенням місцевого суду не порушено права ОСОБА_3 .

Однак із цим висновком неможливо погодитися з таких підстав.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_3 посилалась на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права як співвласника майна (навісу), а рішенням суду першої інстанції зобов`язано здійснити перебудову зазначеного майна.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції не врахував, що вона звернулась до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто суду апеляційної інстанції необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 358 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд зробив передчасний висновок про те, що оскаржуваним рішенням місцевого суду не порушено права ОСОБА_3 , фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги по суті, що можливо лише в межах відкритого апеляційного провадження, з дослідженням усіх обставин справи та оцінкою доказів на підтвердження чи спростування доводів ОСОБА_3 про порушення її прав рішенням суду першої інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга є обґрунтованою, а висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 358 ЦПК України є помилковим.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року скасувати, а справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик