КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 377/758/19
Головуючий у першій інстанції - Теремецька Н.Ф.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2957/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», третя особа - Первинна профспілкова організація Чорнобильської АЕС, про зміну формулювання причини звільнення з роботи, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила визнати неправильним формулювання причин її звільнення з роботи з посади провідного інженера (з планування та звітності) ГУП ПЗУ/КС/Сектор планування та звітності за наказом №123 ос від 29 серпня 2019 року «у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України» та змінити вказане формулювання, вказавши причину звільнення «за скороченням штату у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, п.1 ст.40 КЗпП України».

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на підставі наказу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» № 123 ос від 29 серпня 2019 року, вона була звільнена з займаної посади провідного інженера (з планування та звітності) ГУП ПЗУ/КС/ сектор планування звітності, з 03 вересня 2019 року у зв`язку із скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою скорочення штату та її звільнення став наказ № 783 від 14 червня 2019 року «Про зміни в організації виробництва та праці», відповідно до якого на обґрунтування скорочення штату працівників було зазначено: необхідність подальшого супроводу робіт на етапі введення в експлуатацію НБК, контролю за виконанням Підрядником своїх зобов`язань за Контрактом НБК протягом гарантійного періоду (12 місяців), завершення виконання зобов`язань ДСП ЧАЕС за рештою Контрактів ПЗУ, а також враховуючи продовження терміну дії договору Консультант/Клієнт про надання послуг з управління проектами ПЗУ до завершення гарантійного періоду. На підставі цього наказу були внесені зміни до штатного розпису ГУП ПЗУ, та після їх затвердження її посада потрапила під скорочення.

Проте, з формулюванням причини її звільнення вона не погоджується, оскільки вважає, що у неї є всі підстави вимагати проведення її звільнення з роботи у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації згідно із ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему». Таким чином, підставою скорочення штатів, внаслідок якого позивач потрапила під звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, стало закінчення виконання певного обсягу робіт, пов`язаних з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації. Згідно записів у трудовій книжці позивача, вона з 17 жовтня 1990 року була прийнята на роботу на Чорнобильську АЕС в реакторний цех на посаду інженера з організації і нормування праці 2-ї категорії, і з того періоду часу постійно працювала на ЧАЕС по 17 травня 2002 року, коли була звільнена в порядку переведення в АЕК «Київенерго» за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

30 вересня 2004 року вона була звільнена з роботи у АЕК «Київенерго» за п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на ДСП «Чорнобильська АЕС». На підставі наказу № 33 л/с від 06 жовтня 2004 року її було прийнято на роботу до ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаду провідного інженера (по плануванню і звітності) в групу управління проектом Плану здійснення заходів в порядку переведення з АЕК «Київенерго», на якій вона постійно працювала до моменту звільнення з роботи за наказом № 123 ос від 29 серпня 2019 року у зв`язку із скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України 03 вересня 2019 року.

Отже, на думку позивача, день дострокового зняття Чорнобильської АЕС з експлуатації, 15 грудня 2000 року, та на момент її звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України 03 вересня 2019 року, вона працювала на Чорнобильській АЕС та була штатним працівником підприємства, що дає їй право на гарантії та пільги, передбачені ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблоку цієї АЕС на екологічно безпечну систему».

З урахуванням викладеного та відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України, позивач вважає, що у неї є всі підстави вимагати від відповідача у справі змінити формулювання причини її звільнення з роботи, та вказати причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з посиланням на відповідну статтю закону.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що статтею 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» передбачені соціальні гарантії для працівників Чорнобильської АЕС, які надаються за умови, що трудові відносини розпочалися до 15 грудня 2000 року, а припиняються з підстав, визначених у п.1 ст.40 КЗпП України.

Апелянт вважає посилання суду першої інстанції на те, що вона не має права на вказані соціальні пільги є необґрунтованим та безпідставним, оскільки вказаний вище закон визначає лише дві умови, які необхідні для отримання соціальних пільг й вона під них підпадає, оскільки відповідно до наказу №419 л/с від 15 жовтня 1990 року її було працевлаштовано з 17 жовтня 1990 року на Чорнобильську АЕС на посаду інженера з організації і нормування праці 2-ї категорії реакторного цеху і безперервно працювала на різних посадах до 17 травня 2002 року й з 03 вересня 2019 року її було звільнено із займаної посади провідного інженера (з планування та звітності) ГУП ПЗУ/КС сектор планування та звітності у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Апелянт зазначає, що хоч вона і була 17 травня 2002 року звільнена з ДСП «Чорнобильська АЕС» в порядку переведення в АЕК «Київенерго» за п.5 ст.36 КЗпП України та з 20 травня 2002 року була прийнята на роботу в АЕК «Київенерго» на посаду заступника директора департаменту підготовки та супроводження інвестиційних проектів за переведенням з ДСП ЧАЕС, проте 30 вересня 2004 року її було звільнено з роботи в АЕК «Київенерго» за п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку із переведенням до ДСП «Чорнобильська АЕС».

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що вона, по-перше, була працевлаштована на Чорнобильську АЕС до 15 грудня 2000 року й її звільнення здійснюється на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2019 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

27 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ДСП «Чорнобильська АЕС», відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу вважають такою, що не підлягає задоволенню. Також зазначено, що позивачка по справі у трудових відносини з ДСП «Чорнобильська АЕС» перебувала двічі, а тому положення ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» до неї не мають застосовуватися.

При апеляційному розгляді справи позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, посилаючись на те, що позивачка перший раз була працевлаштована на роботу до відповідача 17 жовтня 1990 року що підтверджується записом в трудовій книжці та не заперечується відповідачем, а подальшому, у 2002 році, була переведена на роботу АЕК «Київенерго» за згодою сторін, однак в 2004 році повернулася на роботу до відповідача в 2004 році та працювала аж до звільнення в 2019 році. Таким чином вважає, що має право на пільги передбачені ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему». Посилання відповідача на те, що вона звільнялася за іншим трудовим договором який був укладений в 2004 році вважає помилковим.

Представник відповідача у справі ДСП «Чорнобильська АЕС» Гарнага П.А. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі позивачки, та просив залишити її без задоволення, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2019 року без змін, оскільки вважає, що судом надано правильну оцінку поданим сторонами доказам та тим обставинам, що позивачка у справі перебувала у трудових відносинах із ДСП за двома трудовими договорами перший в період з 1990 року по 2002 рік та другий із 2004 року по 03 вересня 2019 року. Зазначав, що саме за останнім трудовим договором вона була звільнення за скороченням штатів. При цьому позивачка не оспорювала факт скорочення займаної нею посади, однак її вимоги щодо зміни формулювання причини звільнення, вважає безпідставними, оскільки ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» передбачено обов`язкову умову - працевлаштування на роботу до 1990 року, в той час коли трудовий договір за яким позивачка звільнялася за наказом №123ос від 29 серпня 2019 року був укладений із підприємством - 06 жовтня 2004 року, що не оспорюється самою позивачкою. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову мотивував своє рішення тим, що оскільки законодавець визначає обов`язкову передумову для забезпечення соціальних гарантій працівникам Чорнобильської АЕС і відповідно формулювання причини звільнення з роботи «за скороченням штату у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, п. 1 ст. 40 КЗпП України», - виникнення таких трудових правовідносин мало відбутися до 15 грудня 2000 року, а припинення - з підстав, визначених у п. 1 ст. 40 КЗпП України, а враховуючи, що ОСОБА_3 була двічі працевлаштована на ДСП «Чорнобильська АЕС», зокрема повторно в 2004 році, то до останньої не можуть бути застосовані пільги, які передбачені Законом України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему», а тому і не має правових підстав для зміни формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи на ДСП ЧАЕС з посади провідного інженера.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 17 жовтня 1990 року була прийнята на роботу на Чорнобильську АЕС в реакторний цех на посаду інженера з організації і нормування праці 2-ї категорії, що підтверджується записом №11 в трудовій книжці позивачки (а.с.12).

17 травня 2002 року позивач була звільнена з ДСП «Чорнобильська АЕС» в порядку переведення в АЕК «Київенерго» за п.5 ст. 36 КЗпП України, запис № 23 трудової книжки (а.с.15).

20 травня 2002 року позивач була прийнята на роботу у АЕК «Київенерго» на посаду заступника директора департаменту підготовки та супроводження інвестиційних проектів за переведенням з ДСП «ЧАЕС».

30 вересня 2004 року позивач була звільнена з роботи у АЕК «Київенерго» за п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», що підтверджується записом №27 в трудовій книжці позивачки (а.с.16).

Відповідно до наказу № 33 л/с від 06 жовтня 2004 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаду провідного інженера (по плануванню і звітності) в групу управління проектом Плану здійснення заходів в порядку переведення з АЕК «Київенерго», запис №28 трудової книжки позивачки (а.с.17).

Зазначені обставини підтверджені копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка долучена до матеріалів справи (а.с.9 - 19).

Група управління проектом «План здійснення заходів на об`єкті «Укриття» була створена відповідно до наказу президента Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» № 104 від 24 березня 1998 року «Про створення групи управління проектом» після підписання 20 листопада 1997 року між Україною та Європейським Банком реконструкції і розвитку Рамкової Угоди щодо діяльності Чорнобильського фонду «Укриття» та з метою надання допомоги Україні в перетворенні існуючого об`єкта «Укриття» в безпечну екологічну систему відповідно до «Плану здійснення заходів на об`єкті «Укриття», Чорнобильською АЕС і фірмою-консультантом, визначеною за результатами тендера. Завдання цієї групи полягає у виконанні проекту в терміни, обумовлені Угодою та затвердженим бюджетом проекту (а. с. 109).

Відповідно до п.1 наказу генерального директора ВП «Чорнобильська атомна електростанція» № 27 від 05 травня 1998 року на виконання наказу НАЕК «Енергоатом» № 104 від 24 березня 1998 року «Про створення групи управління проектом» створено в складі «Об`єкта «Укриття» самостійний структурний підрозділ «Група управління проектом ГУП із складу висококваліфікованих спеціалістів на період реалізації проекту «План здійснення заходів на об`єкті «Укриття» (а.с.110).

Згідно з розділом 2 п. п. 2.1.1 - 2.2.5 Положення про групу управління проектом «План здійснення заходів на об`єкті «Укриття» (1П-ГУП ПЗУ), затвердженого 10 грудня 2013 року генеральним директором ДСП «Чорнобильська АЕС, основними завданнями ГУП ПЗУ є: здійснення стратегічного керівництва та контролю за реалізацією ПЗУ, включаючи всі технічні, регулюючі, фінансові та програмні аспекти (а.с.112-132).

Основними завданнями ГУП ПЗУ, визначеними в Положенні про групу управління проектом «План здійснення заходів на об`єкті «Укриття», що затверджене 12 липня 2019 року першим заступником генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС», зокрема є: планування і реалізація контрактів ПЗУ (за винятком контрактів, які реалізуються в рамках двосторонніх Проектів і майнового внеску України, за які відповідає Клієнт) відповідно до правил ЄБРР і стандартних положень та умов, що застосовуються до грантів з Чорнобильського фонду «Укриття», включаючи контроль коштів, які виділяються відповідно до укладених між Клієнтом і ЄБРР угод про грант для Проекту; оформлення запитів на виділення додаткового фінансування, складання запитів на розподіл і виплату коштів на адресу ЄБРР (п. 2.2); супровід робіт на етапі введення в експлуатацію НБК (п. 2.2.1) (а.с.133-148).

Основні завдання та обов`язки провідного інженера (з планування та звітності) ГУП ПЗУ/КС/ сектор планування та звітності закріплені в посадовій інструкції провідного інженера (з плануванню та звітності) сектора планування та звітності відділу планування та контролю проекту комерційної служби групи управління проектом «План здійснення заходів на об`єкті Укриття» (33Д-ГУП ПЗУ), затвердженої 14 липня 2014 року генеральним директором ДСП «Чорнобильська АЕС» (а.с.95-108).

У зв`язку з необхідністю подальшого супроводу робіт на етапі введення в експлуатацію НБК, контролю за виконанням підрядником своїх зобов`язань за контрактом НБК протягом гарантійного періоду (12 місяців), завершення виконання зобов`язань ДСП ЧАЕС за рештою Контрактів ПЗУ, а також враховуючи продовження терміну дії договору Консультант/Клієнт про надання послуг з управління проектами ПЗУ до завершення гарантійного періоду першим заступником генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» було видано наказ № 783 від 14 червня 2019 року «Про зміни в організації виробництва та праці». Відповідно до цього наказу було анульовано деякі завдання та функції, які виконувалися ГУП ПЗУ, та зобов`язано ГУП ПЗУ ОСОБА_4 в установленому порядку, спільно з ВУП розробити проект змін до штатного розпису ГУП ПЗУ і надати його на затвердження; подати до ВУП списки працівників, яким у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці необхідно вручити повідомлення про скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України (при цьому дотримуватись переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (ст. 42 КЗпП України). За змістом п.3.2 вказаного наказу у разі відмови працівників, посади яких скорочуються, від переведення на іншу запропоновану їм роботу, підготувати накази про звільнення таких працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, а за наявності підстав - за скороченням штату у зв`язку з достроковим зняттям ЧАЕС з експлуатації (а.с.38-39).

21 червня 2019 року першим заступником генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» на виконання п. 2.2 наказу від 14.06.2019 року № 783 «Про зміни в організації виробництва та праці» видано наказ № 76-ш/р, яким внесено зміни до штатного розпису групи управління проектом «План здійснення заходів на об`єкті «Укриття» з дати набуття чинності цим наказом (а. с. 149-151).

03 липня 2019 року ОСОБА_1 вручено попередження про скорочення її посади. Крім того, запропоновано переведення на одну із наявних вакантних посад, зокрема: старшого інспектора з контролю за виконанням доручень ВДЗ, на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_5 ; діловода ЦПРВ, на період відпустки на період догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_6 (а.с.20).

В додатках до попередження № 74 ОСОБА_1 зробила застереження про те, що пропоновані вакантні посади не відповідають її освіті, кваліфікації і досвіду роботи (а.с.24).

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС. з заявою, в якій просила звільнити її за скороченням штату працівників з 03 вересня 2019 року без урахування 2-х місячного терміну з дня вручення попередження згідно з КЗпП України (п. 1 ст. 40) (а.с.21).

Крім того, 05 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до голови ППО ДСП ЧАЕС, в якій просила розглянути питання про її звільнення у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації штату працівників з 03 вересня 2019 року, за її присутності (а.с.28).

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС з заявою, в якій просила вирішити питання з формулюванням її звільнення в наказі № 87 ос від 08 серпня 2019 року та звільнити її у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації за скороченням штату працівників з 03 вересня 2019 року, згідно з її заявою від 06 серпня 2019 року (а.с.23).

Листом в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» № 3451/19 від 15 серпня 2019 року, ОСОБА_1 повідомлено, що дія ст. 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» на неї не поширюється, оскільки 17 травня 2002 року була звільнена з ДСП ЧАЕС, а працевлаштована вдруге з 06 жовтня 2004 року (а.с.22).

Як зазначено у Витягу з протоколу засідання профспілкового комітету ЧАЕС № 07, 21 серпня 2019 року розглянуто питання про звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із достроковим зняттям ЧАЕС з експлуатації та постановлено не розглядати заяву ОСОБА_1 , так як буде подання на звільнення провідного інженера ГУП ПЗУ ОСОБА_1 (а.с.29).

З подання в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» № 47-888 від 21 серпня 2019 року, адресованого голові ППО ДСП ЧАЕС, вбачається, що в зв`язку з неподанням ОСОБА_1 заяви на переведення на жодну з запропонованих посад, керуючись ст. 40, 42, 43 КЗпП України, в.о. генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників) (а.с.32).

28 серпня 2019 року на засіданні профспілкового комітету ППО ЧАЕС було прийнято рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності або штату працівників) (а.с.33-37).

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 звільнено 03 вересня 2019 року з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 123 ос від 29 серпня 2019 року (а.с.19).

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» працівники Чорнобильської АЕС, які влаштувалися на роботу до 15 грудня 2000 року і які вивільняються з роботи у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, мають право на: соціальне забезпечення та страхування на загальних засадах відповідно до законодавства; працевлаштування самостійно або за сприяння державної служби зайнятості на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності у першочерговому порядку; користування закладами охорони здоров`я за попереднім місцем роботи.

Держава забезпечує працівникам Чорнобильської АЕС, які влаштувалися на роботу до 15 грудня 2000 року і які вивільняються з роботи у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, додаткові гарантії щодо: а) надання у разі припинення трудового договору одноразової допомоги в розмірі не менше середнього місячного заробітку; б) надання одноразової матеріальної допомоги в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі їх переселення в іншу місцевість; г) надання щомісячної доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, вивільненим у зв`язку із закриттям Чорнобильської АЕС, у порядку та розмірі, визначених Кабінетом Міністрів України.

Із аналізу вказаної норми закону вбачається, що критеріями для надання вказаних пільг та гарантій є працевлаштування на Чорнобильську АЕС до 15 грудня 2000 року та вивільнення з роботи у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації.

Матеріалами справи підтверджено, що вперше ОСОБА_1 дійсно була працевлаштована на Чорнобильську АЕС з 17 жовтня 1990 року в реакторний цех на посаду інженера з організації і нормування праці 2-ї категорії (а.с.9-19).

Проте, в подальшому 17 травня 2002 року позивач була звільнена з ДСП «Чорнобильська АЕС» в порядку переведення в АЕК «Київенерго» за п.5 ст. 36 КЗпП України.

20 травня 2002 року позивач була прийнята на роботу у АЕК «Київенерго» на посаду заступника директора департаменту підготовки та супроводження інвестиційних проектів за переведенням з ДСП «ЧАЕС».

30 вересня 2004 року позивач була звільнена з роботи у АЕК «Київенерго» за п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС».

Відповідно до наказу № 33 л/с від 06 жовтня 2004 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на ДСП «Чорнобильська АЕС» на посаду провідного інженера (по плануванню і звітності) в групу управління проектом Плану здійснення заходів в порядку переведення з АЕК «Київенерго».

Зазначені обставини підтверджені копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка долучена до матеріалів справи (а.с.9 - 19).

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено факт того, що ОСОБА_1 працювала у відповідача за двома окремими трудовими договорами, перший з 17 жовтня 1990 року по 17 травня 2002 року і повторно була працевлаштована на ДСП «Чорнобильська АЕС» 06 жовтня 2004 року та працювала по 03 вересня 2019 року.

Вказане свідчить про те, що вимога статті 12 Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» про працевлаштування працівника Чорнобильської АЕС до 15 грудня 2000 року є недотриманою, а тому вимога ОСОБА_1 про зміну формулювання причини звільнення є необґрунтованою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 24 червня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв