Постанова

Іменем України

15 червня 2020 року

м. Київ

справа № 161/13049/17

провадження № 61-14934св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А.,

Шевчук Л. Я., від 25 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 09 жовтня 2014 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки (далі - договір), згідно з яким банк зобов`язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки в межах витратного ліміту. Відповідно до умов договору банком ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок в гривні України на умовах тарифного пакету «Стандартний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

Із виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , належного відповідачу, слідує, що 17 жовтня 2014 року ним була здійснена операція по видачі готівки через банкомат ATM POL СHELM A3120619/ РЕКАО SA 511094 на суму 3 750 злотих. 20 жовтня 2014 року від платіжної системи VISA на адресу банку надійшов файл клірингу, відповідно до якого 3 750 злотих конвертовано у долари США і до списання з рахунку ОСОБА_1 виставлена сума в еквіваленті 1 130,51 доларів США. На підставі даної інформації банком 20 жовтня 2014 року здійснена конвертація суми 1 130,51 доларів США, яка виставлена платіжною системою, у гривні України за курсом 13,02 грн за один долар США. У результаті конвертації утворилась сума до списання з рахунку позичальника у розмірі 14 719,24 грн. Крім вказаної суми, банком списана комісія за конвертацію у сумі 147,19 грн та сума 220,79 грн за отримання готівки в мережі закордонних банків та банкоматів.

Враховуючи вимогу платіжної системи та умови договору з рахунку позивача була списана сума 15087, 22 грн (14719,24+147,19+220,79=15087,22). Аналогічне списання відбулося по інших здійснених операціях відповідача.

Після здійснення конвертації валюти на запит іноземного банку наявних грошових коштів на рахунку відповідача було недостатньо для списання виставлених сум, внаслідок чого утворився несанкціонований овердрафт у сумі 2 841, 25 грн. Станом на 14 серпня 2017 року заборгованість за несанкціонованим овердрафтом відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі13 666,76 грн, з них: 2 841, 25 грн - заборгованість за несанкціонованим овердрафтом; 3 154, 32 грн - заборгованість за процентами; 4 438, 97 грн - пеня; 373 грн - загальна сума 3% річних; 2 859, 22 грн - загальна сума втрат банку від інфляції.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Ощадбанк» просило стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі судді Івасюти Л. В. позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» на рахунок № заборгованість за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 09 жовтня 2014 року у сумі

10 693,84 грн, з яких: 2 841,25 - несанкціонований овердрафт; 3 154,32 грн - проценти; 1 466,05 грн - пеня; 373 грн - 3% річних; 2 859,22 грн - інфляційні втрати.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем

ОСОБА_1 за укладеним 09 жовтня 2014 року з банком договором було допущено несанкціонований овердрафт, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку він не погасив. При цьому з відповідача на користь позивача стягненню підлягає пеня у межа річного строку позовної давності, встановленого статтею 258 ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником

ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Ощадбанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 09 жовтня 2014 року у розмірі 3 648,33 грн, з яких: 2 838,55 грн - несанкціонований овердрафт; 154,45 грн - 3% річних; 655,33 грн - інфляційні втрати. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, щосуд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення суми несанкціонованого овердрафту, однак помилково стягнув проценти та пеню, оскільки ні умовами Договору, ні додатком № 1 до договору, яким передбачені Тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, не передбачено нарахування пені та розміру процентної ставки, яка могла б бути застосована для нарахування процентів у випадку виникнення у клієнта несанкціонованого овердрафту. Отже, сума нарахованих банком пені та процентів не підтверджена доказами і до стягнення не підлягає. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат банку, суд вважав, що прострочення виконання грошового зобов`язання боржника почалось на другий день після закінчення строку дії картки, а саме

з 01 жовтня 2015 року, то їх слід нараховувати з 01 жовтня 2015 року по день подання позовної заяви, 23 серпня 2017 року, виходячи із суми 2 838, 55 грн, а не з моменту виникнення овердрафту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ПАТ «Ощадбанк» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що сплата позивачем процентів і пені у разі виникнення несанкціонованого овердрафту передбачено умовами договору. При його укладенні банком було доведено до відома ОСОБА_1 усі умови, правила та тарифи, про що свідчить його підпис у договорі, а тому суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив банку у стягненні з відповідача пені та процентів, у зв`язку із чим необґрунтовано зменшив 3% річних та інфляційні втрати

У травні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу,

в якому він посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність прийнятої судом апеляційної інстанції постанови.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 жовтня 2014 року відповідачем підписано та подано банку заяву - анкету на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки типу Master Card Elektronic (Unembossed). Підписанням даної заяви відповідач засвідчив, що ознайомився з Правилами користування банківськими платіжними картками і згодний їх виконувати. Того ж дня між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, з пункту 1.1.1. якого слідує, що банком ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні України на умовах тарифного пакету «Стандартний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку .

Пунктом 1.2. договору передбачено, що банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять відповідачу та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту.

Відповідно до пункту 1.3. договору, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами. Згідно з пунктом 1.4. договору, підписанням даного договору, відповідач погодився з тим, що перелік видів послуг, що надаються банком, та їх вартість визначені тарифами.

Додатком № 1 до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 09 жовтня 2014 року передбачено Тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Стандартний», з якими відповідач ознайомлений та згодний, що стверджується його підписом під даним додатком.

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , належного відповідачу, 17 жовтня 2014 року відповідачем була здійснена операція по видачі готівки через ATM POL СHELM A3120619/ РЕКАО SA 511094 на суму 3 750 злотих. 20 жовтня 2014 року від платіжної системи VISA на адресу банку надійшов файл клірингу, відповідно до якого 3 750 злотих конвертовано у долари США і виставлена сума до списання з рахунку відповідача в еквіваленті 1 130,51 доларів США. На підставі даної інформації банком 20 жовтня 2014 року здійснена конвертація суми, яка виставлена платіжною системою 1130,51 доларів США у гривні України за курсом

13,02 грн за один долар США, у результаті чого утворилась сума до списання з рахунку позичальника 14 719,24 грн. Крім вказаної суми, банком списана комісія за конвертацію у сумі 147,19 грн (п.1.5. Тарифів (1%)) та сума

220,79 грн за отримання готівки в мережі закордонних банків та банкоматів (п. 2.2. Тарифів (1,5% мін. 30 грн.)). Враховуючи вимогу платіжної системи та умови договору в результаті з рахунку позивача була списана сума

15 087,22 грн(14719,24+147,19+220,79=15087,22).

Судами установлено, що аналогічне списання відбулося по інших здійснених операціях відповідача, та оскільки наявних грошових коштів на рахунку відповідача було недостатньо для списання виставлених сум, утворився несанкціонований овердрафт.

З виписки по картковому рахунку № 0020-8527 ОСОБА_1 та інформаційної довідки від 19 серпня 2017 року щодо проведених операцій за межами території України ОСОБА_1 вбачається, що за період з 09 жовтня по 27 жовтня 2014 року картку відповідача було поповнено на 153 250 грн

(а. с. 12-13).

За цей же період відповідач провів 9 операцій з карткою по зняттю готівки - польської валюти - на загальну суму 29 303, 35 злотих, що відповідно до файлів клірингу конвертовані у долари США на загальну суму

87 779,53 доларів США, та 4 операції по зняттю готівки в євро. Суми, конвертовані у долари США та зняті у євро згодом конвертовано у гривні, відповідно до курсу, виставленого банком. Разом з комісією банку до списання рахунку відповідача в загальному в гривнях утворилась сума в розмірі 156 088,55 грн. Так як коштів на рахунку відповідача було недостатньо (153 250 грн) для списання вказаної суми (156 088,55 грн), утворився несанкціонований овердрафт у розмірі 2 838,55 грн.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення в частині стягнення несанкціонованого овердрафту у розмірі 2 835,55 грн не оскаржуються, а тому відповідно до вимог статті 400 ЦПК України його законність в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (стаття 1069 ЦК України).

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно із пунктом 2.16.2 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» у разі, якщо валюта розрахунку з використанням картки є відмінною від долара США, євро, російського рубля або гривні і така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, банк здійснює списання суми, на яку здійснюється операція у валюті рахунку в сумі, що еквівалентна сумі, на яку здійснюється операція. Сума до списання виставляється платіжною системою у валюті долара США, євро або російського рубля та перераховується банком у валюту ведення рахунку за курсом, встановленим банком на день списання.

За змістом пункту 1.7. укладеного між сторонами договору вбачається, що відповідач доручає банку в порядку договірного списання списувати з рахунку (в тому числі, за рахунок незнижувального залишку) вартість послуг, що наведені в тарифах, у випадку користування держателями цими послугами (в тому числі, у разі користуванням системами WEB-банкінг

« Ощад 24/ 7» та/або Mobile - банкінг « Ощад 24/7»); нараховані проценти за кредитом/несанкціонованим овердрафтом; кредит/ несанкціонований овердрафт; курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти рахунку; платежі, які пред`явлені міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів; помилково зараховані на рахунок платежі: суми пені за договором, а також іншими договорами, що укладені між відповідачем та банком. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Відповідач доручає, а банк зобов`язується проводити інші договірні списання коштів у сумі, строки та у порядку, визначеному правилами та тарифами.

Пунктом 1.10. договору передбачено, що банк має право вимагати від

ОСОБА_1 відшкодування всіх витрат, в тому числі, процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору та правил; повернути органам Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України або органам Пенсійного фонду України або органам Міністерства праці та соціальної політики України за їх письмовими розпорядженнями відповідні суми страхових виплат, пенсій та грошової допомоги разом з нарахованими на ці суми відсотками, зараховані на рахунок, починаючи з місяця, наступного за місяцем припинення цивільної правоздатності відповідача. Повернення здійснюється за умови наявності цих сум на рахунку.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що ні умовами укладеного між сторонами договору рахунку, ні додатком № 1 до нього, яким передбачені Тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, не передбачено нарахування пені та розміру процентної ставки, яка могла б бути застосована для нарахування процентів у випадку виникнення у клієнта несанкціонованого овердрафту. Пунктом 1.4 вказаних Тарифів передбачено, що нарахування процентів за несанкціонований овердрафт (річних) здійснюється згідно рішення кредитного комітету, однак у матеріалах справи відсутнє рішення кредитного комітету.

Суд апеляційної інстанції правильно вважав, що додані до матеріалів справи банком Тарифи за обслуговування поточного рахунку з використанням корпоративної платіжної картки (а. с. 49), якими передбачено процентну ставку 40% за несанкціонований овердрафт, не є належним та допустимим доказом, оскільки не підписані відповідачем і стосуються інших видів платіжних карток, ніж та, яку видано відповідачу (Master Card Elektronic (Unembossed), а тому обгрунтовано не взяв їх до уваги.

Апеляційний суд надав належну правову оцінку тій обставині, що у розрахунку заборгованості за несанкціонованим овердрафтом та процентами не зазначено розміру процентів, колонка «Ставка кредитування, % річних» не заповнена.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення процентів та пені за несанкціонований овердрафт.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставою застосування передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції правильно вказав, що в укладеному між сторонами договорі не зазначено строк, протягом якого необхідно повернути суму несанкціонованого овердрафту у разі його виникнення у клієнта. Разом з тим, відповідачу було видано картку строком до 30 вересня 2015 року.

Тобто строк дії картки закінчився 30 вересня 2015 року, відповідно, закінчився і строк дії договору.

Згідно із пунктом 7.10.3 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк.

Установивши, що прострочення виконання грошового зобов`язання боржника почалось на другий день після закінчення строку дії картки, а саме з 01 жовтня 2015 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційні втрати за період з 01 жовтня 2015 року по день подання позовної заяви - 23 серпня 2017 року, виходячи із суми 2 838, 55 грн.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позивача, викладеним ним у відзиві на апеляційну скаргу, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара