Справа №731/586/19
Провадження №2/731/25/20
У Х В А Л А

01 червня 2020 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

прокурора Волошиної Л.П.

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Прилуцької міської прокуратури Дятла В.С. в інтересах держави в особі Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Варвинського районного суду Чернігівської області перебуває вказана цивільна справа.

В судовому засіданні 01 червня 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з письмовим клопотанням, яке було підтримано її представником про закриття провадження по справі, на підставі ст. 185 ЦПК України, в якому послалась на відсутність у прокурора повноважень на пред`явлення даного позову, оскільки ним не було підтверджено таке право, а підстави для здійснення представництва відсутні.

Прокурор ОСОБА_4 проти закриття провадження у справі заперечувала. Подала суду письмові пояснення наголочивши, що даний позов прокурор подав в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, оскільки сама селищна рада тривалий час не зверталася за захистом свого порушеного права, що свідчить про неналежне здійснення позивачем захисту своїх інтересів. Внаслідок цього частину коштів, які відповідачка повинна сплатити за користування земельною ділянкою, вже неможливо стягнути через пропуск строку позовної давності. Зазначила, що заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури попередньо, перед зверненням до суду, належним чином повідомив Варвинську селищну раду про здійснення представництва в суді інтересів держави, а при відкритті провадження по справі судом було здійснено висновок про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження.

Представник позивача ОСОБА_5 А ОСОБА_6 В ОСОБА_6 проти задоволення клопотання сторони відповідача заперечував підтримавши думку прокурора.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали, подані на обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання про закриття провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. «Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу (заяву), стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності» (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Проте Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справах «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35), «Корольов проти Російської Федерації» (рішення від 01.04.2010, заява №5447/03), «Бацаніна проти Росії» (рішення від 26.05.2009, заява №3932/02) ЄСПЛ висловив думку про те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво в суді, є, зокрема порушення або загроза порушення інтересів держави.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (правові висновки Верховного Суду від 25 квітня 2018 року №806/1000/17, від 20 вересня 2018 року №924/1237/17, від 05 листопада 2019 року №804/4585/18).

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року у справі №915/20/18, органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

У постанові від 13 березня 2018 року №911/620/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах, які стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади, інтереси держави та місцевої ради, яка представляє відповідну територіальну громаду, повністю збігаються.

Отже, належне економічне регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів за використання землі до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах безпосередньо належить до інтересів держави.

Отже, наведені в позові прокурора порушення на думку суду завдають шкоди економічним інтересам держави, оскільки ненадхоження коштів до місцевого бюджету перешкоджає здійсненню функцій держави, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1)якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2)у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. «Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (правовий висновок, викладений в ухвалі Верховного Суду від 07 травня 2018 року №910/18283/17).

Частиною 4 ст. 23 Закону №1697-VІІ передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Інтереси територіальної громади та держави в цілому полягають у забезпеченні ефективного використання землі та отриманні плати за її використання. Невжиття Варвинською селищною радою протягом тривалого часу належних дій щодо правового оформлення використання відповідачем земельної ділянки, є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури, шляхом представництва інтересів у суді.

Крім того, суд погоджується з тим, що з моменту обрахування комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам суми коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 (27 серпня 2018 року), до пред`явлення прокурором позову пройшло більш ніж півтора роки. Проте органом місцевого самоврядування (Варвинської селищною радою), заходи судового захисту не вживались адже позовну заяву самостійно не подано. Наведене свідчить про неналежне виконання Варвинської селищною радою своїх повноважень. Доречним є і твердження прокурора про те, що внаслідок невжиття відповідних заходів Варвинська селищна рада пропустила строк позовної давності для звернення до суду за минулий період.

Суд враховує також правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18, відповідно до якого сам факт незвернення до суду органу, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду.

Матеріали справи містять повідомлення заступника керівника Прилуцької міської прокуратури Дятла В.С. про здійснення представництва в суді інтересів держави в особі Варвинської селищної ради, яке прокурор направив до селищної ради попередньо, до звернення до суду (а.с. 58, 106-108). При цьому селищна рада не оскаржувала наявність підстав для представництва.

З довідок, виданих Варвинським селищним головою Саверською-Лихошвою В.В., вбачається, що у Варвинській селищній раді посада головного спеціаліста (юриста) відділу організаційно-кадрової роботи та юридичної роботи була вакантна у період з 08 квітня 2019 року до 30 листопада 2019 року (а.с. 109), а тому радою у 2019 році було подано лише 2 адміністративні позови до Чернігівського окружного адміністративного суду про оскарження дій державного виконавця (а.с. 107).

За таких обставин суд констатує наявність у даній справі підстав для представництва прокурором інтересів держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом заступника керівника Прилуцької міської прокуратури Дятла В.С. в інтересах держави в особі Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Суддя Савенко А.І.