Апеляційне провадження № 22-ц/824/1837/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 359/5645/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання: Кузнєцової В.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої залучений ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження спільну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди, укладеної 18 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 10 квітня 1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, під час якого вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і земельну ділянку по АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб - автомобіль марки «Citroen Jumper».

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила визнати вказаний будинок об`єктом права спільної сумісної власності сторін, визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частці цього домоволодіння та земельної ділянки за тією ж адресою за кожним, а також визнати за відповідачем право власності на вищезазначений автомобіль, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу в розмірі 60 000 грн.

У травні 2014 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про поділ майна подружжя.

Зазначав, що він за власні грошові кошти придбав вищевказаний житловий будинок, тому вважав його об`єктом права особистої приватної власності.

Під час шлюбу сторони придбали 2/3 частки квартири по АДРЕСА_2 , автомобіль марки «Citroen Jumper»; газовий конвектор, два телевізора, два пилососа та пральну машину.

Просив визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири, автомобіль марки «Citroen Jumper», газовий конвектор «ФЕГ Конвектор», пилосос торгової марки «Samsung» та пральну машину торгової марки «Ariston»; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/6 частки квартири, телевізор торгової марки «Sony», телевізор торгової марки «JVC» та пилосос торгової марки «Daewoo».

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Бриспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Проведено поділ житлового будинку шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 його частину.

В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у задоволенні їхніх позовів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 24 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання вищезазначеного договору про спільну діяльність недійсним.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за кожним.

У порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Citroen Jumper».

В іншій частині первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Citroen Jumper».

У задоволенні зустрічного позову в частині інших вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір про спільну діяльність, укладений 17 квітня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя задовольнити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, позов ОСОБА_4 задовольнити.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, визнання права власності на частку житлового будинку та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині визнання права особистої власності на майно, позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності і поділ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , в частині визнання права особистої власності на майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 21 жовтня 1998 року.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2019 року рішення Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якої залучений ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку об`єктом права спільної сумісної власності та його поділ, у частині визнання за ОСОБА_3 права власності на будинок скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв`язку із зазначеним вищевказана апеляційна скарга підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційного суду Пржевальський О.Ю., представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримали спільну заяву про укладення мирової угоди та просили її затвердити.

Заслухавши пояснення учасників справи, які підтримали подану спільну заяву та просили суд визнати мирову угоду, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість затвердження мирової угоди враховуючи наступне.

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

У вказаній справі предметом перегляду судового рішення суду першої інстанції після скасування Верховним Судом судового рішення апеляційної інстанції в частині є визнання будинку об`єктом права спільної сумісної власності та його поділ.

Згідно з умовами мирової угоди від 18 червня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досягли згоди про наступне:

1. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України, визнають особистою приватною власністю ОСОБА_3 приватний будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,1378 га, розташовану, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0016.

2. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають, що нерухоме майно, зазначене у пункті 1 цієї Мирової угоди, не підлягає поділу як об`єкти права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_1 .

3. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнають, що право власності на автомобіль марки «CitroenJumper», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , і вищезазначений автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

4. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог щодо поділу автомобіля марки «CitroenJumper», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

5. ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог щодо визнання за ним права власності на 1/6 частку в квартирі АДРЕСА_2 , газовий конвектор «ФЕГ Конвектор», пилосос торгової марки «Samsung» та пральну машинку торгової марки «Ariston», а також щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/6 часток в квартирі АДРЕСА_2 , телевізор торгової марки «Sony», телевізор торгової марки «JVC» та пилосос торгової марки «Daewoo».

6. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають право ОСОБА_2 отримати на підставі заповіту, складеного ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1485 (номер у спадковому реєстрі 54614856), право власності на частину квартири

АДРЕСА_2 . Сторони, у тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнають дійсним та законним заповіт, складений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1485 (номер у спадковому реєстрі 54614856).

8. Сторони, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після виконання умов даної мирової угоди:

8.1. не мають матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної, в тому числі в рамках цивільної справи;

8.2. не матимуть матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної з приводу правовідносин, які можуть витікати з даної мирової угоди;

8.3. розуміють недопустимість односторонньої відмови від мирової угоди;

8.4. розуміють, що за невиконання умов цієї мирової угоди сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України;

8.5. сторони заявляють, що в процесі укладення цієї мирової угоди та в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави;

8.6. сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди;

8.7. сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі;

8.8. уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді;

8.9. наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

9. Сторонам зрозумілі наслідки, передбачені ст. ст. 207, 255, 256 ЦПК України.

10. Ця мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом.

11. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

12. Сторони, керуючись ст. 207 ЦПК України, дійшли згоди у мировій угоді вийти за межі предмета спору, оскільки мирова угода не порушує прав чи охоронюваних інтересів третіх осіб.

13. Ця мирова угода складена у чотирьох примірниках, по одному для ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та один для Київського апеляційного суду - для доручення до матеріалів справи.

Колегія суддів, дослідивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

В ході судового засідання учасникам справи судом роз`яснено наслідки затвердження мирової угоди.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди, визнання нечинним оскаржуваного рішення суду та закриття провадження у справі.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Керуючись ст. ст. 207, 373-374, ч.2 ст. 381 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 червня 2020 року , задовольнити.

Затвердити мирову угоду, за умов якої:

1. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України, визнають особистою приватною власністю ОСОБА_3 приватний будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,1378 га, розташовану, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0016.

2. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають, що нерухоме майно, зазначене у пункті 1 цієї Мирової угоди, не підлягає поділу як об`єкти права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_1 .

3. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнають, що право власності на автомобіль марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , і вищезазначений автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

4. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог щодо поділу автомобіля марки «Citroen Jumper», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

5. ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог щодо визнання за ним права власності на 1/6 частку в квартирі АДРЕСА_2 , газовий конвектор «ФЕГ Конвектор», пилосос торгової марки «Samsung» та пральну машинку торгової марки «Ariston», а також щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/6 часток в квартирі АДРЕСА_2 , телевізор торгової марки «Sony», телевізор торгової марки «JVC» та пилосос торгової марки «Daewoo».

6. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають право ОСОБА_2 отримати на підставі заповіту, складеного ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1485 (номер у спадковому реєстрі 54614856), право власності на частину квартири

АДРЕСА_2 . Сторони, у тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнають дійсним та законним заповіт, складений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською Оксаною Юріївною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1485 (номер у спадковому реєстрі 54614856).

8. Сторони, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після виконання умов даної мирової угоди:

8.1 не мають матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної, в тому числі в рамках цивільної справи;

8.2 не матимуть матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної з приводу правовідносин, які можуть витікати з даної мирової угоди;

8.3 розуміють недопустимість односторонньої відмови від мирової угоди;

8.4 розуміють, що за невиконання умов цієї мирової угоди сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України;

8.5 сторони заявляють, що в процесі укладення цієї мирової угоди та в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави;

8.6 сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди;

8.7 сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі;

8.8 уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді;

8.9 наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

9 Сторонам зрозумілі наслідки, передбачені ст. ст. 207, 255, 256 ЦПК України.

10 Ця мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом.

11 Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

12 Сторони, керуючись ст. 207 ЦПК України, дійшли згоди у мировій угоді вийти за межі предмета спору, оскільки мирова угода не порушує прав чи охоронюваних інтересів третіх осіб.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року визнати нечиним.

Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 25 червня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: