г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/524/20
Номер провадження 2/213/855/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Князєвої Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

представника позивача Починок В.В . ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є вдовою ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - водій автомобіля БілАЗ ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» під час виконання своїх трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку помер.

Внаслідок втрати чоловіка позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач втратила чоловіка, якого вона сильно любила та поважала. Після загибелі чоловіка нормальні життєві зв`язки позивача були знищенні, що постійно потребувало докладення з її боку додаткових зусиль для організації свого життя. Крім цього, на вихованні у позивача залишились малолітні діти. Після смерті чоловіка постійно відчуває біль, страх, безпорадність. Не може усвідомити, що ніколи його не побачить, не почує голос, не зможе поспілкуватися, не відчує тепла і підтримки.

У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 350000 грн.

Представник відповідача надав відзив на позов. Вважають позовні вимоги необґрунтованими. Зазначає, що саме порушення ОСОБА_4 вимог інструкції з охорони праці стали причиною нещасного випадку. Позивачем не доведено наявність вини відповідача; причино-наслідкового зв`язку між шкодою та і протиправним діянням заподіювача та заподіяння моральної шкоди. Вважає, що необґрунтований розмір моральної шкоди. Просить відмовити у позові.

Ухвалою Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивач була дружиною ОСОБА_4 (а.с. 31). Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 32, 33).

Сторонами визнається та не оспорюється факт, що ОСОБА_4 працював водієм автомобіля БілАЗ у ВАТ «ПІВДГЗК» (змінило назву на ПАТ «ПІВДГЗК», згодом - на АТ «ПІВДГЗК).

02 квітня 2004 року ОСОБА_4 помер (а.с. 34).

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався 26 березня 2004 року об 06 годині 20 хвилин від 20.04.2004 нещасний випадок стався за таких обставин.

25.03.2004 водій автомобіля БілАЗ 7512-10 госп. № 73 ОСОБА_4 після проходження перед змінного медичного огляду і одержання у диспетчера цеху подорожнього листа за № 3289 та письмового наряду контрольного майстра гірничотранспортного цеху рудоуправління О.С. Коржовського був направлений на вивозку гірничої маси від екскаватора ЕКГ - 8 І госп. № 50 з горизонту « - 45 м» на авто відвали позначки «+ 140 м» і о 19 годині 40 хвилин розпочав роботу.

Упродовж зміни водій ОСОБА_4 зробив БілАЗом 17 ходок від екскаватора № 50 на авто відвал позначки «+ 140 м» і після розвантаження останньої ходки о 6 годині 20 хвилин 26 березня 2004 року почав рухатися автомобілем до авто гаражу. Від`їхавши від розвантажувального майданчика відвалу, приблизно на 200 м, ОСОБА_4 побачив через ліве бічне скло дим, що виходив з-під кабіни. Зупинивши автомобіль та поставивши його на стоян очні гальма, він спустився на землю і побачив горіння ізоляції електропроводки під кабіною водія.

За допомогою куртки він спробував загасити місце загоряння, але, побачивши, що однією курткою це не зробити, побіг за другою в кабіну.

У той час, коли ОСОБА_4 зайшов у кабіну за другою курткою, через дотик вогню з легкозаймистими сумішами, що знаходилися там, стався хлопок, в результаті чого ОСОБА_4 обдало парами суміші і на ньому загорівся спецодяг.

Не до кінця загасивши пожежу, ОСОБА_4 почав гасити одяг руками, не користуючись вогнегасником, що знаходився в кабіні. Коли зрозумів, що загасити не зможе, почав зривати його з себе.

Після чого, в обгорілому одязі, побіг до автомобіля водія ОСОБА_10 , який стояв на відстані 150 м від нього. І повідомивши його, що у його автомобіля загорівся двигун і він його гасив. ОСОБА_10 по рації повідомив про цей випадок диспетчера цеху, механіка ГТЦ і викликав швидку допомогу.

Під`їхавши до БілАЗу № 73, ОСОБА_10 не виявив слідів горіння вимкненого двигуна, а побачив, що кабіна повна диму і через декілька хвилин вона загорілась. За допомогою робітників гірничотранспортного цеху, які підійшли, вогонь в кабіні був погашений.

Викликаною машиною швидкої допомоги ОСОБА_4 був доставлений до опікового відділення 2-ї міської лікарні, де йому встановили діагноз: «Термічний опік полум`ям - обличчя, сідниць, верхніх та нижніх кінцівок 3 АБ ступеню 45 % поверхні тіла. Опік дихальних шляхів 1-го ступеню. Опіковий шок 4-го ступеню». Знаходячись на лікуванні, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Комісією встановлено, що водій ОСОБА_4 при гасінні пожежі неправильно визначив осередок загоряння і намагався гасити електропроводку під кабіною автомобіля, у той час, як осередок пожежі виник у кабіні. При огляді автомобіля після гасіння пожежі на рамі, двигуні, нижній частині днища кабіни слідів горіння не виявлено.

Комісія вважає,ю що осередок пожежі виник в кабіні раніше через необережне поводження ОСОБА_4 з відкритим вогнем.

Згідно з розділом 4 акту причинами нещасного випадку є: зберігання в кабіні легкозаймистих сумішей, яке через необережне поводження з вогнем призвело до пожежі (порушення п. 16.1.38 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті»); низька трудова дисципліна серед працівників рудоуправління (порушення п. 9.3 «Положення про СУОП в ВАТ «ПівдГЗК»).

Відповідно до розділу 6 акту відповідальними особами за нещасний випадок, що стався, є:

-водій автомобіля БілАЗ ОСОБА_4, який допустив зберігання в кабіні легкозаймистих речовин, що внаслідок необережного поводження з вогнем призвело до пожежі, чим порушив п. 1.11. і 6.6. (б) «Інструкції № 1 з охорони праці для водіїв автотранспорту ГТЦ РУ ВАТ «ПівдГЗК»; п. 9.2.9 (4) «Правил пожежної безпеки для підприємств та організацій автомобільного транспорту України»; п. 16.1.38 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті»;

-контрольний майстер ГТЦ О.С. Коржовський, який послабив контроль за виконанням підлеглим йому персоналом трудової та виробничої дисципліни, чим порушив п. 2.11 «Посадової інструкції»;

-начальник ГТЦ РУ В.Д. Дідур, який послабив контроль за виконанням працівниками цеху трудової та виробничої дисципліни, чим порушив п. 2.9 «Посадової інструкції» (а.с. 39-43).

Аналогічні обставини викладені в акті № 5 форми Н-1 Про нещасний випадок на виробництві від 20 квітня 2004 року (а.с. 35-38).

Відповідно до п. 1.11. і 6.6. (б) Інструкції № 1 з охорони праці для водіїв автотранспорту ГТЦ РУ ВАТ «ПівдГЗК» на автомобілі повинна постійно підтримуватися чистота і порядок, інструмент і захисні засоби повинні знаходитися на своєму місці. При виникнення пожежі, якщо відсутня небезпека вибуху баків з пальним, вжити заході для ліквідації пожежі вогнегасником (а.с. 66).

Згідно з п. 9.2.9 (4) Правил пожежної безпеки для підприємств та організацій автомобільного транспорту України» для недопущення пожежі на дорожньо-транспортних засобах забороняється залишати в кабіні і на двигуну просочені маслом і пальним обтиральні матеріали (клапті тощо) (а.с. 65).

Відповідно до п. 16.1.38 Правил охорони праці на автомобільному транспорті для уникнення пожежі на автомобілі забороняється залишати в кабінах і на двигуні забруднені маслом або пальним використані обтиральні матеріали (а.с. 64).

Позивачу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила свого чоловіка, залишилась без його підтримки, що призвело до виникнення в неї душевного потрясіння, переживання та страждань. Відчуття того, що вона ніколи не побачить кохану людину, постійно її пригнічують, що негативно відображається на її психологічному стані. На момент смерті чоловіка позивач залишилася сама з двома дітьми. Факт смерті чоловіка беззаперечно свідчить про те, що позивач відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Крім того, суд вважає, що обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, завдану у зв`язку зі смертю його працівника при виконанні ним трудових обов`язків, витікає із вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України, які покладають на роботодавця обов`язок забезпечення безпечних умов праці.

Чоловік позивача помер у відносно молодому віці. Факт втрати близької людини веде до висновків про наявність моральної шкоди.

Позивач втратила життєві зв`язки з рідною людиною, що є невідновлювальною втратою та спричиняє моральні страждання.

Смерть ОСОБА_4 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем, настала внаслідок порушення працівниками відповідача, у тому числі і померлим, законодавства про охорону праці, а тому саме відповідач несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди позивачу.

Позивач втратила життєві зв`язки з рідною людиною, що є невідновлювальною втратою та спричиняє моральні страждання.

Таким чином, відповідач як промислове підприємство, діяльність якого пов`язана з підвищеною небезпекою, зобов`язаний відповідати за завдану шкоду.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки відсутні точні критерії майнового виразу душевного болю.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, суттєвість вимушених змін у житті.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті через нещасний випадок на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, члена його сім`ї або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Доводи представника відповідача про недоведеність факту моральної шкоди суд відхиляє, оскільки сам факт втрати близької людини веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 250000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у зв`язку зі смертю чоловіка.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 5, 23, 1167, 1168 ЦК, ст. 153 КЗпП України, ст.ст. 13 Закону України "Про охорону праці", ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н. В. Князєва