Постанова

Іменем України

28 травня2020 року

м. Київ

справа № 378/417/18

провадження № 61-47691св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування державними нагородами за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01 серпня 2018 року у складі судді Марущак Н. М. та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у складі колегії суддів:Таргоній Д. О., Приходька К. П., Ігнатченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, у якому просила виділити їй у користування орден Леніна і золоту медаль «Серп і молот», якими ОСОБА_3 було нагороджено на підставі указу Президії Верховної Ради СРСР від 08 квітня 1971 року №1453-VIII «Про присвоєння звання Героя Соціалістичної Праці передовикам сільського господарства Української РСР», відповідачу виділити у користування орден Леніна, яким ОСОБА_3 було нагороджено на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР

від 31 грудня 1965 року №4332-VІ «Про нагородження орденами і медалями СРСР передовиків буряководства Української РСР».

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла

ОСОБА_3 . Спадкоємцями після смерті останньої є її діти: позивач та відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_3 за життя на випадок своєї смерті було складено заповіт, яким вона заповіла все своє майно в рівних частках (по 1/2 частині) дітям - сторонам у справі.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 31 грудня 1965 року №4332-VI ОСОБА_3 було нагороджено орденом Леніна. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 08 квітня 1971 року №1453-VIII їй було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордена Леніна та золотої медалі «Серп і молот ».

Позивач указувала, що позбавлена можливості володіти та користуватися вказаними вище нагородами, які мають для неї надважливе значення як пам`ять за видатні успіхи її померлої матері, оскільки відповідач забрав їх собі і переховує від неї, не даючи можливості їй (позивачу), як спадкоємиці ОСОБА_3 , володіти та користуватися ними, чим порушує її законні права.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку належної їй спадщини, а саме на зазначені державні нагороди, їй відмовлено.

Посилаючись на вказане, позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанцій

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області

від 01 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що державні нагороди спадкодавця ОСОБА_3 нерозривно пов`язані з нею, як з особистістю, яка була нагороджена, з її немайновим правом отримати особливі відзначення за видатні заслуги перед державою, у зв`язку з чим державні нагороди як такі не успадковуються. Оскільки можливість розподілу нагород між спадкоємцями, встановлення порядку користування ними законом не передбачена, то спірні нагороди повинні залишитися у відповідача, як у єдиного члена її сім`ї та особи, що має статус спадкоємця.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанцій

Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01 серпня

2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд правильно відмовив в задоволенні позову про встановлення порядку користування державними нагородами, оскільки можливість розподілу нагород між спадкоємцями, встановлення порядку користування ними законом не передбачена. Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована неправильними застосуванням судами положень статті 18 Закону України «Про державні нагороди України» та безпідставним незастосування статей 316-321, 325, 328, 355, 368, 369 ЦК України що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Заявник також указує на порушення судами норм процесуального права щодо оцінки доказів, внаслідок чого помилково вважали встановленими деякі обставини справи, які насправді є недоведеними.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Інші учасники справи не відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 , яка є матір`ю сторін, проживала у власному будинку по АДРЕСА_1 . Її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 31 грудня 1965 року №4332-VI ОСОБА_3 було нагороджено орденом Леніна.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 08 квітня 1971 року №1453-VII їй було присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордена Леніна та золотої медалі «Серп і молот ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя на випадок своєї смерті остання склала заповіт, яким вона заповіла все своє майно в рівних частках (по 1/2 частині) своїм дітям - сторонам у справі.

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини до Тетіївської районної державної нотаріальної контори. Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно не отримували.

Постановою від 20 квітня 2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на вищевказані державні нагороди, з посиланням на те, що відповідно статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, до яких відносяться державні нагороди, а тому свідоцтво про право на спадщину на зазначені нагороди видати неможливо.

З 2013 року до дня смерті матері постійно проживав в с. Денихівка з нею без реєстрації в будинку останньої, вони були пов`язані спільним побутом.

З 2013 року відповідач до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 постійно проживав з нею без реєстрації в будинку останньої, вони були пов`язані спільним побутом.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 1 частини першої статті 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

У справі, яка переглядається, спір між сторонами виник щодо спадкування державних нагород, які належали їх матері.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона позбавлена можливості володіти та користуватися спірними нагородами, які мають для неї надважливе значення як пам`ять за видатні успіхи її померлої матері, адже відповідач забрав їх собі і переховує від неї і таким чином не дає можливості їй (позивачу) як спадкоємиці ОСОБА_3 володіти та користуватися ними, чим порушує її законні права.

За змістом статей 1, 2, частини першої статті 18, пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державні нагороди України» державні нагороди є вищою формою відзначення громадянина за видатні заслуги перед державою. Законодавство про державні нагороди складається з Конституції України, цього закону та Указів Президента України, що видаються відповідно до нього. Після смерті нагородженого, за наявності спадкоємців, нагорода залишається у сім`ї померлого. ..дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням громадян України, удостоєних державних нагород СРСР.

Відповідно до пункту 5.6 розділу ІІ глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 ордени, медалі, нагрудні знаки, а також документи про нагородження за наявності спадкоємців залишаються у сім`ї спадкодавця.

З огляду на наведене, державні нагороди є такими, що нерозривно пов`язані з нагородженою особою, як з особистістю, що була нагороджена, пов`язані з її немайновим правом отримати особливі відзначення за героїчні вчинки та видатні заслуги перед державою. А тому державні нагороди як такі успадкувати неможливо. Після смерті нагородженого його нагороди (разом з нагородними документами) за вищезгаданим законом, за наявності спадкоємців, залишаються як пам`ять про видатну, відзначену державою особу, в сім`ї померлого. Можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину у вигляді державних нагород спадкодавця, розподілу нагород між спадкоємцями законом не передбачена.

Встановивши, що наявність кровного споріднення між відповідачем та ОСОБА_3 (син і мати), їх спільне проживання до дня смерті спадкодавця в одному будинку, наявність спільного побуту, відсутність у спадкодавця ОСОБА_3 на день смерті чоловіка та неповнолітніх дітей, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку, що відповідач ОСОБА_2 був єдиним членом сім`ї спадкодавця, тому нагороди, які при житті належалиспадкодавцю ОСОБА_3 , мають залишитися у відповідачаяк пам`ять про видатну, відзначену державою особу.

Посилання в касаційній скарзі на те, що державні нагороди є майном, і тому за заповітом їх як майно успадкувала позивач, не можуть братися до уваги, оскільки це суперечить вищевказаним вимогам Закону України «Про державні нагороди України». Окрім того, згаданим Законом визначено склад законодавства, що регулює відносини стосовно державних нагород.

За приписами статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється, зокрема, на підставі кровного споріднення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновок суду про спільне проживання відповідача зі спадкоємцем до дня її смерті. Факт укладення відповідачем шлюбу наведений висновок не спростовує.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку показів свідків зводиться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня

2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська