ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6107/20 Справа № 212/1797/20 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Чубіна А.В.,

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 28 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат " (надалі- ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" ) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період тривалого часу, майже 28 роківпрацював на різних посадах в шахті «Родіна» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Внаслідок недосконалості робочого процесу, підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, який не забезпечив безпечні та належні умови праці він отримав хронічне професійне захворювання на втратив 60 % професійної працездатності, через що йому встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль та обмеження рухів, що спричиняє йому моральних страждань. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди 283380 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 80000 грн., без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Стягнуто з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави витрати судового збору по 840,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Гузєв І.Г., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, просить рішення змінити та збільшити розмір моральної шкоди до заявленого в позовних вимогах. Вважає визначений судом розмір моральної шкоди, значно заниженим, таким, що не відповідає стражданням позивача та принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати професійної працездатності.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, представника відповідача,яка заперечувалапроти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 пропрацював з 03 грудня 1990 року по 04 листопада 1996 року - на посаді машиніста екскаватора дільниці ДСФ шахти «Родіна» об`єднання «Кривбасруда»; з 11 серпня 1998 року по 02 грудня 2005 року - на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування дільниці № 19 шахти «Родіна» «Кривбасзалізрудком»; з 02 грудня 2005 року по 13 серпня 2018 року - на посаді підземного кріпильника дільниці № 28 шахти Родіна ДП «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником яких є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту шахтних гірничих виробок всіма видами кріплення вручну та з застосуванням арко підйомників відповідно з паспортами кріплення. Звільнений 13 серпня 2018 року за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.(а.с.29-33).

Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання за діагнозом - Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, на фоні протрузії міжхребцевих дисків на рівні L2 -S1 і задньої центральної грижі L5 - S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

На підприємстві ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" проведено розслідування з приводу отримання ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання Форми П-4 складеного 31 липня 2018 року. Причиною професійного захворювання позивача в акті зазначено : робота в умовах впливу шкідливих факторів, умови праці на посаді кріпильника є важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну - 50 кг при допустимій до 30 кг; періодичне перебування в незручній позі - 40,2% зміни при допустимій до 25%; пил переважно фіброгенної дії: - концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - 3,6 мг/мЗ при гранично допустимій 2,0 мг/мЗ, рівень шуму еквівалентний рівень звуку в дБА: 88 при гранично допустимому до 80, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від Форми П-4 складеного 31 липня 2018 року. (а.с.12-16).

За висновком МСЕК від 02 жовтня 2018 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% по професійному захворюванню з яких 35% - по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, 5% - по туговухості та встановлено третю групу інвалідності. При повторному перегляді МСЕК від 10 жовтня 2019 року відсоток втрати працездатності залишився незмінним (а.с.10,11).

Згідно наданих позивачем виписних епікризів, видно що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з приводу хронічних професійних захворювань (а.с. 17-28) .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, професійне захворювання позивачем отримано, під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат".

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації шкоди.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п.17 акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 31 липня 2018 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 зазначено роботу позивача впродовж 25 років 10міс, в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК та важкості праці. (а.с. 15).

Отже, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує життєву активність постійно наявна задишка, кашель, та біль у суглобах, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи представника позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого ним професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 25 років 10 міс, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 60%, встановлення третьої групи інвалідності, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 80000 грн. до 120000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат "на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 80000 грн. до 120000 грн. Відповідно змінити рішення суду в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат " на користь держави судового збору збільшивши його з 840,80 грн. до 1200 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному поряду не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: