печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.

при секретарі - Омельчук Є.В.

справа № 757/31574/18-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

відповідач 2: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_2 про визнання торговельної марки добре відомою, визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_2 , у якому просить суд ухвалити рішення, яким: визнати торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » добре відомою в Україні станом на 01 січня 2017 р. для товарів 32 класу МКТП «пиво» стосовно ОСОБА_1 (ОСОБА_1); визнати недійсним повністю свідоцтво України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », володільцем якого є ОСОБА_2 ; зобов`язати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України(Ідентифікаційний код: 37508596) внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

В обґрунтування вимог зазначає, що є власником добре відомої торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1»та раніше зареєстрованих торговельних марокза свідоцтвами України №№ НОМЕР_7 від 29 грудня 1994 р., НОМЕР_8 від 30 червня 1997 р., НОМЕР_9 від 25 березня 2008 р.«ІНФОРМАЦІЯ_2права на які не визнаються і порушуються Відповідачами, оскільки державна реєстрація спірної торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р.була здійснена Міністерством економічного розвитку і торгівлі України з порушенням вимог чинного законодавства України, порушує його права та охоронювані законом інтереси. Посилаючись на здійснення права на захист свого охоронюваного законом інтересу, позивач просить суд ухвалити рішення про повне задоволення пред`явлених вимог.

13 листопада 2018 р. через канцелярію, судом було отримано письмові пояснення від Позивача, в яких він вважає, що одним із найбільш важливих доказів на підтвердження добре відомого статусу належної йому торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якою маркуєтьсяпродукція даного пива, напрацьованої роками високої репутації та великої популярності як у всьому світі загалом, так і в Україні, є Афідевіт (свідчення під присягою) пані ОСОБА_3 (ОСОБА_3), уповноваженої Позивачем особи від 22 серпня 2018 року з Додатками №№ КТ1-КТ12 (далі - Афідевіт), підписаний під присягою у Лондоні, Англія.Так, згідно вказаного Афідевіту компанія Позивача як власник торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку Позивач просить Суд визнати добре відомою, була створена в Ірландії ще 15 липня 1963 року, тобто, понад п`ятдесят років тому, та зареєстрована за номером 22876 за юридичною адресою: Сент Джеймс Гейт, Дублін 8 , Ірландія. Крім того, у 1997 році відбулося злиття GuinnessРlc з GrandMetropolitanРlc і була створена нова компанія під назвою « ОСОБА_1 » плс ("Diageo" Рlc). Портер ІНФОРМАЦІЯ_1 сьогодні продається в понад 150 країнах, і 10 мільйонів келихів випиваються у всьому світі за день.444,400 літро кейсів (1 літро кейс = 9 літрам), тобто 3.999.600 літрів пива ІНФОРМАЦІЯ_1 було продано в Україні у 2017 році. Як зазначається в даних письмових поясненнях Позивача. У квітні 2018 року продукція ІНФОРМАЦІЯ_1 була доступною у 2152 торгових точках на території України.Крім цього, на понад 70-літню тривалість процесу реєстрацій торговельних марок вказує той факт, що перші з понад 1000 реєстрацій торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відбулися ще в 1930-1940 р. р. і поступовою охопили майже усі інші країни світу, включаючи Україну.

Представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надав суду відзив на позовну заяву. У якому зазначив, що враховуючи те, що Позивач обрав судовий порядок визнання знака добре відомим в Україні, він повинен додержуватися вимог, встановлених ЦПК України. Позивач, вимагаючи визнати знак добре відомим в Україні повинен у позовній заяві вказати дату, з якої, на його думку, знак став добре відомим та підтвердити це фактичними даними. Також в Відзиві вказує, що при поданні ОСОБА_4 заявки № m 2017 12910 від 13 червня 2017 р. було проведено всі експертизи зазначені в п. 1 ст. 10 закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» уповноваженим закладом - Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності». За результатами кваліфікаційної експертизи заявленого позначення було встановлено, що воно відповідає умовам надання правової охорони відносно всіх заявлених товарів 11 класу МКТП. Також у відзиві представник стверджує, що на дату подання заявки № m2017 12910 , проведення експертизи та видачі свідоцтва № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_2 , знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не був визнаний добре відомим в Україні відносно Позивача жодним уповноваженим органом, а відтак, дії закладу експертизи та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України є такими, що повністю відповідають законодавству України.

02 серпня 2019 р. представник Позивача надав суду відповідь на відзив Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у якому зазначив, що у відзиві не береться до уваги наявний у справі Висновок за результатами соціологічного дослідження фактору доброї відомості торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21 травня 2018 р., складений соціологічною організацією Приватним підприємством «Міжнародна Маркетингова Група», що надавався Позивачем суду у якості одного із важливих належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України,про причину неявки суду не повідомив.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу за ві відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений ЦК України та іншим законом.

Судом встановлено, що 26 грудня 2017 р. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зареєстрував торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для товарів 11 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП). Для якого зареєстровано свідоцтво УкраїниУкраїни № НОМЕР_6 , включає наступні товари: клас 11:«калорифери; нагрівальні елементи; нагрівачі повітря; обігрівальні пластини; обігрівачі (опалювальні апарати); опалювальне водяне устатковання; опалювальне устатковання; опалювальні апарати електричні; опалювальні апарати на твердому, рідкому або газовому паливі; опалювальні котли; радіатори (обігрівальні); радіатори електричні; радіатори центрального опалення». І видане свідоцтво України № НОМЕР_6 від 26.12.2017 на ім`я ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що 29 грудня 1994 р. та 25 березня 2008 р., Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зареєструвало торговельні марки «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» на ім`я Позивача. Наведене підтверджується відомостями щодо свідоцтв України №№ НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 на знаки для товарів і послуг з офіційної бази даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг», яка ведеться Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Позивач зазначає, що державна реєстрація торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 була здійснена із порушенням вимог чинного законодавства України, призводить до введення споживачів та громадськості в оману щодо особи їх виробника, породжуючи асоціацію з добре відомою в Україні торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить Позивачу. Позивач посилається на невідповідність торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 умовам надання правової охорони.

Згідно зі ст. 499 ЦК України «права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом». За змістом ст. ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, зважаючи на що визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво.

Як визначено підпунктом «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»«свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони». Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 року відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки. ". На дату подання Відповідачем 2 до Відповідача 1 заявки на реєстрацію вищенаведеного позначення (13 червня 2017 р.) чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 15 грудня 1993 р. з останніми змінами від 9 квітня 2015 року N 317-VIII (далы- "Закон про товарні знаки").

Окрім того, статтею 3 Закону про товарні знаки визначено, що якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про знаки, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким міжнародним договором України в розумінні статті 3 Закону є Паризька конвенція від 20 березня 1883 р., участь України в якій підтверджена в серпні 1992 року (надалі за текстом - "Паризька конвенція"). В силу статті 6-bis Паризької конвенції, відхиляється або визнається недійсною реєстрація і забороняється застосування товарного знака, що становить відтворення, імітацію чи переклад іншого знака, здатні викликати змішування зі знаком, що за визначенням компетентного органу країни реєстрації чи країни застосування вже є у цій країні загальновідомим як знак особи, що користується привілеями цієї Конвенції, і використовується для ідентичних або подібних продуктів. Це положення поширюється і на ті випадки, коли істотна складова частина знака становить відтворення такого загальновідомого знака чи імітацію, здатну викликати змішування з ним. Рекомендації щодо охорони загальновідомих знаків містяться у Спільній рекомендації відносно положень про охорону загальновідомих знаків, прийнятій Асамблеєю Паризького союзу з охорони промислової власності та Генеральною Асамблеєю Всесвітньої організації інтелектуальної власності (ВОІВ) на тридцять четвертій сесії засідань Асамблей держав-членів ВОІВ 20-29 вересня 1999 р. (далі - Рекомендації ВОІВ). Оскільки згідно зі ст. 1 Паризької конвенції Україна як її учасник входить до Паризького союзу з охорони промислової власності, наведені Рекомендації мають для неї обов`язкове значення.

Позивач стверджує, що на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 мають бути поширені підстави для визнання їх судом недійсною, прямо передбачені не лише статтями Паризької конвенції, але і підстави для відмови у наданні правової охорони, передбачені абз. 5 п. 2 ст. 6, абз. 3 п. 3 ст. 6 Закону про товарні знаки, в силу яких «не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу»; «не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є: тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема, знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6-bis Паризької конвенції про охорону промислової власності».

Також у обґрунтування вимог Позивач наводить підпункт 4.3.2.9. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 р. № 116 (в редакції наказу Державного патентного відомства України від 20 серпня 1997 р. № 72) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1995 р. за № 276/812 з подальшими змінами і доповненнями позначення, згідно з яким заявлене позначення як знак, відхиляється від реєстрації у випадку його тотожності або схожості з знаком, що охороняється в Україні відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції і загальновідомість якого очевидна.

Позивач зазначає, що ще до дати подання Відповідачем-2 заявки на реєстрацію спірної торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 (30червня 2017 р.) належна йому торговельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вже була добре відомою в Україні. У обґрунтування даного твердження Позивач посилається на п. 2 ст. 25 Закону про товарні знаки, який передбачає, що при визначенні того, чи є знак добре відомим в Україні, можуть розглядатися, зокрема, такі фактори, якщо вони є доречними: ступінь відомості чи визнання знака у відповідному секторі суспільства; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого використання знака; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого просування знака, включаючи рекламування чи оприлюднення та представлення на ярмарках чи виставках товарів та/або послуг, щодо яких знак застосовується; тривалість та географічний район будь-яких реєстрацій та/або заявок на реєстрацію знака за умови, що знак використовується чи є визнаним; свідчення успішного відстоювання прав на знак; цінність, що асоціюється зі знаком». Крім того, Позивач посилається на статтю 2 Рекомендацій ВОІВ, згідно з якою при визначенні знака добре відомим мають бути взяті до уваги будь-які обставини, на підставі яких можна зробити висновок про те, що знак є добре відомим, в тому числі інформацію про фактори, що визначені Законом, хоча і не обмежуючись нею.

Судом встановлено, що історія бренду « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розпочинається від 1759 року , в якому ОСОБА_6 налагодив випуск пива у броварні St. James'sGate в Дубліні, котру за договором від 31 грудня 1759 р. він узяв в оренду за ? 45 (фунтів стерлінгів) на рік, з терміном оренди: до 9000 років, тобто до 1759-го року. Судом взяті до уваги обсяги продажів ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що були реалізовані на території України згідно Дистриб`юторської угоди від 23 червня 2011 року продукції ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом періоду з 2011 по 2018 роки відображений у сертифікатах, підписаних Carlsberg , офіційним дистриб`ютором ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, у Додатку KT7. У цих сертифікатах офіційним дистриб`ютором ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, також було зазначено кількість торгових точок в Україні, демонструючи значну представленість бренду на території. У квітні 2018 року продукція ІНФОРМАЦІЯ_1 була доступною у 2152 торгових точках на території України.

У додатку KT8 зазначено регулярні поставки продукції ІНФОРМАЦІЯ_1 з Ірландії в Україну в період з 2015 по 2018. Вони відображені у сертифікатах відповідності Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, ДСТУ 3888:2015 - (зовнішній вигляд, смак, аромат) висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи МОЗ України на підставі протоколу випробувань.

Отже, суд вважає, що наведеною інформацією та документами у сукупності з раніше наданими Суду доказами повністю підтверджується відповідність належної йому торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » фактору тривалості, обсягу та географічного району будь-якого використання знаку.

Згідно інформації, компанія Позивача на глобальному рівні рекламує та просуває свій бренд пива "ІНФОРМАЦІЯ_1" багатьма способами та через різні медіа засоби, включаючи телебачення, друковані оголошення, акції щодо просування бренду безпосередньо у магазинах, онлайн рекламування (соціальні мережі, веб-сайти), онлайн просування та просування через заходи та змагання. Компанія Позивача інвестувала суттєві кошти у відповідне рекламування та просування продажу пива "ІНФОРМАЦІЯ_1". Наприклад, за 2015-2018 фінансові роки Компанія інвестувала більше 20 мільйонів фунтів стерлінгів на просування бренду ІНФОРМАЦІЯ_1 в Європі. У 2015-2018 фінансових роках Компанія інвестувала понад 5 мільйонів фунтів стерлінгів на просування бренду ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні. У Додатку KT9 наведені приклади рекламних матеріалів та матеріалів стосовно торгових точок за період 2013-2018 роки, що ілюструють такі значні інвестиції продукції пива у просування знаку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на Ірландському та міжнародному ринках.

Крім того, у Позивач зазначає, що належний йому бренд пива " ІНФОРМАЦІЯ_1 " також має стабільну присутність онлайн переважно через веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надані у Додатку KT10 матеріали є витягами з даного веб-сайту, що підтверджують постійне глобальне комерційне просування знаку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у мережі Інтернет.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини та надані на їх підтвердження докази просування, демонстрації та рекламування торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », судом встановлено інтенсивний, безперервний, динамічно прогресуючий, триваючий характер, великий обсяг та широкий географічний район такого просування й рекламування по всьому світу, включаючи відповідне просування бренду і в Україні. Як наслідок, суд дійшов висновку, що торговельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Позивача відповідає фактору добре відомого статусу торговельної марки, закріпленого п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України про товарні знаки, підп. 3 п. (а) ч. 1 ст. 2 Спільних рекомендацій ВОІВ, станом на заявлену дату 29 січня 2013 р.

У відповідності до Афідевіту компанія Позивача є власником торговельної марки (бренду) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на багатьох територіях країн світу, включаючи, однак, не обмежуючись, Аргентину, Австралію, Азербайджан, Білорусію, Бразилію, Болгарію, Канаду, Китай, ЄС, Індію, Індонезію, Японію, Казахстан, Кенію, Киргизстан, Малайзію , Мексику , Нову Зеландію , Нігерію, Норвегію, Росію, Сінгапур, Південну Африку, Швейцарію, Таїланд, Туреччину, Велику Британію, США та Україну.

На сьогоднішній день компанія володіє понад 1000 діючих торговельних марок, зареєстрованих для бренду ІНФОРМАЦІЯ_1 по всьому світу.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Додатків (Доказів) КТ4, КТ5 до Афідевіту, починаючи, щонайменше з 08 січня 1963 року, перелік раніше та на даний час зареєстрованих торговельних марок « ІНФОРМАЦІЯ_1 », саме на території України складає, зокрема, наступні 5 реєстрацій цих торговельних марок (словесних, зображувальних, комбінованих), однак, не обмежуючись наведеним:№ НОМЕР_10 від 30.06.1997, № НОМЕР_7 від 30.06.1994, № НОМЕР_11 від 15.09.2005, № НОМЕР_12 від 10.05.2007, № НОМЕР_9 від 25.03.2008.

Наведене у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про вжиття Позивачем належних та достатніх дієвих заходів щодо набуття правової охорони на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як у світовому масштабі, щонайменше з 1930 року, так і на території України, щонайменше з 08 січня 1963 р., тобто, задовго до дати, на яку Позивач просить Суд визнати належну йому торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », добре відомою в Україні (01 січня 2017р.).

Наведене дає змогу дійти висновку, що торговельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідає усім критеріям добре відомої торговельної марки, закріпленим у статті 25 Закону про товарні знаки та Рекомендаціях ВОІВ. А отже, позовні вимоги Позивача про визнання належної йому торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » добре відомою в Україні станом на 01 січня 2017 р. для товарів 32 класу МКТП «пиво», є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, у даному випадку знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є таким, що має високу репутацію та велику вартість, тобто правова охорона має йому надаватися не за чітко зазначеним переліком товарів чи послуг, а із збільшеним обсягом правової охорони, оскільки стосовно добре відомих торговельних марок вона поширюється також на неоднорідні товари та послуги (ст. 25 Закону про товарні знаки).

Також встановлено, що керуючись наданими ст. 106 ЦПК України правами, позивач замовив складання висновку експерта.

Відповідно до висновку експерта № 142, який міститься в матеріалах справи за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 25 червня 2018 року встановлено:

1. Надані на дослідження матеріали містять відомості про такі фактори, як: тривалість та географічний район реєстрацій та заявок на реєстрацію знака; тривалість, обсяг та географічний район використання знака; тривалість, обсяг та географічний район рекламування та просування знака, ступінь відомості чи визнання знака у відповідному секторі суспільства, цінність, що асоціюється зі знаком, сукупність яких вказує на те, що станом на 01 січня 2017 р. позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вже було добре відомою торговельною маркою ОСОБА_1 (ОСОБА_1) (Позивача) для товарів 32 класу МКТП «пиво».

2. Знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. є схожим настільки, що його можна сплутати з торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку ОСОБА_1 (ОСОБА_1) (Позивач) просить суд визнати добре відомою в Україні.

3. Знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. є таким, що може ввести в оману щодо всіх, вказаних у свідоцтві, товарів та особи їх виробника.

В результаті проведення порівняльного дослідження встановлено, що між досліджуваними позначеннями присутні фонетична тотожність та графічна й семантична схожість, чим обумовлюється наявність між ними схожості до ступеню сплутування».

Таким чином, висновок експерта № 142 є належним та допустимим доказом у справі, оскільки відповідає вимогам ст.106 ЦПК України, не викликає сумніву у його правильності, наданий в межах компетенції експерта, ґрунтується на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів справи, є чітким, логічним, послідовним і відповідає фактичним даним справи.

Отже, з урахуванням висновку експерта № 142, інших зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спірна торговельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 є схожою настільки, що їх можна сплутати з раніше зареєстрованою торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку Позивач просить визнати добре відомою в Україні.

Оцінивши висновок №145 за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі.

Крім того, спірна торговельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за свідоцтвом України № НОМЕР_6 є такою, що може ввести в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу з огляду на реєстрацію та використання раніше зареєстрованої торговельної марки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку Позивач просить визнати добре відомою в Україні.

Тому, свідоцтво України № НОМЕР_6 підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 6-bis, 6-quinquies Паризької конвенції про охорону промислової власності, абз. 5 п. 2 ст. 6, абз. 3 п. 3 ст. 6, пп. «а» п. 1 ст. 19, п. п. 1, 4 ст. 25 Закону про товарні знаки.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 19 Закону про товарні знаки при визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки.

В силу п. п. 2.3., 2.4. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 року N 10 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2002 року за № 64/6352 з подальшими змінами і доповненнями, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково, а підставою для внесення відомостей до реєстру є рішення судових органів.

Відповідно до ч. 2. ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно ст. 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається: нанесення її на будь-який товар, для якого зареєстровано торговельну марку, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої зареєстровано торговельну марку; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах.

Таким чином, виключне право використовувати знак для товарів і послуг (торговельну марку) належить власнику свідоцтва або іншого охоронного документу, який засвідчує набуття майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг (торговельну марку).

Порядок визначення схожості позначень, зареєстрованих в якості знаків для товарів і послуг регулюється Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1995 за № 276/812 (в редакції наказу Держпатенту № 72 від 20.08.1997) (далі - Правила).

Згідно з п. 4.3.2.4 Правил позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати із іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень.

Однак, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в порушення наведених пунктів 4.3.2.4.-4.3.2.6. Правил не звернув уваги на те, що спірна торговельна марка Відповідача 2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_6 , в цілому асоціюється саме з належною Позивачу добре відомою в Україні торговельною маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто, добра відомість якої є очевидною, в зв`язку з чим на вказану спірну торговельну марку поширюються підстави для відмови у наданні правової охорони, встановлені ст. 6-bis, 6-quinquies Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 р., абз. 3 п. 3 ст. 6, п. п. 1, 4 ст. 25 Закону про товарні знаки, що підтверджується наступним.

Відповідно до п. 4.3.2.6 Правил при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість, і таку схожість позначень необхідно оцінювати у сукупності або комплексно.

Згідно з п. 4.3.1.9. Правил до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що свідоцтво України на знак для товарів і послуг може бути визнаним недійсним за наявності відомостей в Україні щодо фірмового найменування до дати подання до Установи заявки на реєстрацію позначення щодо таких же або споріднених товарів і послуг, які є схожими настільки, що їх можна сплутати, ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу та чи є торговельна марка за спірним свідоцтвом такою, що не відповідає умовам надання правової охорони.

Відповідно до п. 1.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» у застосуванні законів про охорону прав інтелектуальної власності слід враховувати одночасне вживання в них деяких відмінних один від одного, але тотожних за своїм правовим змістом термінів, якими визначають окремі об`єкти права інтелектуальної власності, як-то «знаки для товарів і послуг» і «торговельні марки».

Відповідно до ст. 492 ЦК України та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру («Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг»), і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами свої вимоги, а відповідачами не спростовано їх обґрунтованість, що є підставою для задоволення позову повністю.

Згідно з чинним законодавством України, зокрема, п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба (її правонаступник) публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність», а тому суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо стосовно визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів та послуг № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (п.1, ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, сума судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складає 5286 грн., що підтверджується оригіналами платіжних документів.

Враховуючи те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до покладених на нього повноважень, не відслідковує порушення прав власників знаків для товарів і послуг, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати понесені ним під час розгляду справи в розмірі 5286 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 494, 495, 499 ЦК України, ст. ст. 10, 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_2 про визнання торговельної марки добре відомою, визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг - задовольнити.

Визнати торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » добре відомою в Україні станом на 01 січня 2017 р. для товарів 32 класу МКТП «пиво» стосовно ОСОБА_1 (ОСОБА_1).

Визнати недійсним повністю свідоцтво України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », володільцем якого є ОСОБА_2 .

Зобов`язати Визнати торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомою в Україні станом на 01 січня 2017 р. для товарів 32 класу МКТП «пиво» стосовно ОСОБА_1 (ОСОБА_1).

Визнати недійсним повністю свідоцтво України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », володільцем якого є ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № НОМЕР_6 від 26 грудня 2017 р. та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 5 286 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Печерський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляціним судом, якщо його не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1 ),адреса для листування: АДРЕСА_2.

Відповідач-1: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України: 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, .

Відповідач-2: ОСОБА_2 : РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3

Повне рішення суду складено 11.02.2020 року.

Суддя О.М. Соколов