Справа №601/691/20
Провадження № 2/601/354/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої Мочальської В.М.,

за участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики відповідно до умов якого він надав відповідачу безвідсоткову позику в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів ОСОБА_2 22 лютого 2019 року в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надав розписку, згідно якої позика мала бути повернута у термін до 21 лютого 2020 року. Зазначає, що станом на день подачі позовної заяви ОСОБА_2 не повернув борг, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 22 лютого 2019 року в розмірі 170 000,00 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1700,00 грн..

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника ОСОБА_5 надійшла на адресу суду заява про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

З договору позики від 22 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 безвідсоткову позику в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

З розписки від 22 лютого 2019 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути позивачу борг - 170 000 гривень до 21 лютого 2020 року.

З вимоги про сплату боргу від 26 лютого 2020 року, квитанції ПАТ «Укрпошта» від 27 лютого 2020 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 28 лютого 2020 року, вбачається, що позивач надіслав на адресу ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу, згідно розписки від 22 лютого 2019 року.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав у борг 22 лютого 2019 року від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 170 000 грн., свої зобов`язання у встановлений домовленістю строк не виконав, борг не повернув. Факт наявності у ОСОБА_1 оригіналу розписки, свідчить про існування між сторонами боргових зобов`язань

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановивши наявність оригіналу розписки у позивача та відсутність належних і допустимих доказів про повернення відповідачем зазначеної суми боргу, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 170 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 79-82, 141, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Устечко Кременецького району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 (сто сімдесят тисяч) гривень, що передані йому відповідно до договору від 22 лютого 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1700 (одну тисячу сімсот) гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Кременецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Устечко Кременецького району Тернопільської області.

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року.

Головуюча