ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/313/20
Провадження №2/477/353/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання - Оселедченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (нотаріуса), яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт від 18 жовтня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №1753. Відповідно до змісту зазначеного заповіту їх мати розпорядилася належним їй майном та заповіла їм в рівних частках кожному земельну ділянку площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В передбачений законом термін для прийняття спадщини вони не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знали про існування зазначеного заповіту та на момент відкриття спадщини, майна, яке могло б становити спадкову масу, не було. Наприкінці січня 2020 року вони звернулись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак їм було усно роз`яснено, що вони пропустили строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та було запропоновано звернутись до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для її прийняття.

Ухвалою судді від 20 лютого 2020 року позовна заява залишена без руху та позивачам наданий строк для усунення недоліків, які усунуті 11 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року замінено первісного відповідача - Коларівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області на належного відповідача - Мішково-Погорілівську сільську раду Вітовського району Миколаївської області, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, представник позивачів - адвокат Кучерява Тетяна Юріївна надіслала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника та про визнання позову в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 23 червня 2020 року, з урахуванням перебування судді Глубоченка С.М. у щорічній основній плановій відпустці.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Миколаївським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.10).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №025730 ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 2,00 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка надана їй на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 05 червня 2002 року №359р (а.с.13).

За життя, 18 жовтня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого, земельну ділянку площею 2,0 га на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, надану для ведення особистого селянського господарства заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах (а.с.11).

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними дітьми померлої ОСОБА_3 (а.с.71, 72).

У відповідності до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначили поважністю причини пропуску строку для прийняття спадщини те, що після смерті ОСОБА_3 вони не знали про існування заповіту, перебували тривалий час за межами України, а тому не подали заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Як установлено в судовому засіданні спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась, що об`єктивно підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 травня 2020 року №60122147 (а.с.65-66).

Оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємців за заповітом, суд дійшов висновку про підтвердження факту необізнаності про наявність заповіту, складеного на користь позивачів.

Також, перебування позивачів з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 та строку встановленого статтею 1270 ЦК України, за межами України, що складає велику відстань між місцем проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім цього, у відповідності до частини 3 статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини 1 передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно заяви Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 20 травня 2020 року №444/04.03 відповідач визнав позов повністю.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини унормовано приписами частини 3 статті 1272 ЦК України, при цьому, позивачі є спадкоємцями за заповітом, які бажають прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , а причини пропуску ними строку для подання заяви про прийняття спадщини вважаються визнаними відповідачем як поважні.

З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем.

Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе позов задовольнити повністю та визначити позивачам додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в 4 (чотири) місяці.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 4 (чотири) місяці, з дня набрання законної сили цього рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

позивач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;

відповідач - Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, 57214, с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, вул. Миру, 38, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 04375257.

Повне рішення складено 23 червня 2020 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО