Справа № 452/589/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" квітня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі судді Кравціва В.І., секретар судового засідання Макаревич Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у справі та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 26 лютого 2020 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про визнання за нею, позивачкою, право власності на житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 , із яких 1/5 частина, яка частка у майні колишнього колгоспного двору, 3/5 частини у порядку спадкування майна за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/5 частину у зв`язку з відмовою від права на частку майна у колишньому колгоспному дворі ОСОБА_2 у її, позивачки, користь.

У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вказаний житловий будинок належав до майна суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 і станом на 1 липня 1990 року у цьому будинку було зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , яка була головою колгоспного двору, ОСОБА_4 її чоловіка, ОСОБА_5 сина, ОСОБА_6 дочки та ОСОБА_7 дочки, тобто, всім вказаним членам цього двору належало по 1/5 його частині.

ОСОБА_5 , маючи право на 1/5 частину у майні колишнього колгоспного двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так як він не був одруженим, дітей не мав та своїм майном на випадок смерті не розпорядився, то спадкоємцями його майна за законом були його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживаючи із ним на день відкриття спадщини, у відповідності до ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявили про відмову від неї.

Тобто, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мали право на 3/10 частини майна господарства колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та на випадок смерті своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна здійснюється за законом.

Спадкоємцями після його смерті були його дружина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Його дружина ОСОБА_3 , проживаючи постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у відповідності до ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї, а інші спадкоємці за законом, а саме дочки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживаючи окремо, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися.

Отже, ОСОБА_3 на час своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала право на 3/5 частин майна в господарстві колишнього колгоспного двору.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Вона, ОСОБА_8 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері, звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить колишньому колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 , та вказане майно належало померлій та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності.

Відповідачкою є її рідна сестра ОСОБА_2 , яка будучи членом колгоспного двору, за час свого життя за витребуванням своєї частки у майні двору про виділ чи поділ майна двору не зверталася і погоджується з тим, щоб одноосібним власником майна була тільки вона, позивачка.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наявних у суду матеріалів, виходячи із такого.

Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок відомо, що жилий будинок по АДРЕСА_3 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а. с. 14 ).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області 17 грудня 2019 року № 2670 убачається, що станом на 01.07.1990 у даному господарстві було зареєстроване місце проживання таких осіб: голова сім`ї ОСОБА_3 , 1933 року народження, чоловік ОСОБА_4 , 1936 року народження, син ОСОБА_5 , 1963 року народження, дочка ОСОБА_6 , 1972 року народження, та дочка ОСОБА_7 , 1967 року народження ( а. с. 13).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 ( а. с. 8).

За наведеного на момент припинення колгоспного двору його членам вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/5 частині вказаного будинку, і після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/5 частину цього будинку.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки.

За правилами ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, батьки ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті свого сина, оскільки на день його смерті проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, так як протягом шести місяців з часу ї відкриття не заявили про відмову від неї.

Відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мали право на 3/10 частини майна колишнього колгоспного двору.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 ( а. с. 7).

Із довідки, виданої 17 грудня 2019 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, убачається, що місце проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстроване у АДРЕСА_1 , з його дружиною ОСОБА_3 , 1933 року народження ( а. с. 13).

Отже, ОСОБА_3 , проживаючи із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї.

Інші спадкоємці за законом, а саме дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проживаючи окремо, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не подавали.

Із свідоцтва про смерть убачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із заповіту, складеного 27 лютого 2014 року, відомо, що ОСОБА_3 при житті склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті заповідає своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а. с. 15).

Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом

ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 з посиланням на те, що житловий будинок належить колишньому колгоспному двору, тобто вказане майно належало померлій ОСОБА_3 та іншим членам колгоспного двору на прав спільної власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Ураховуючи наведене, право ОСОБА_1 на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно колишнього колгоспного двору у порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 , з яких 1/5 частина, як частка в майні колишнього колгоспного двору, 3/5 частини у порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/5 частину у зв`язку із відмовою від права на частку майна у колишньому колгоспному двору ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , 1972 року народження, проживає у м. Новий Калинів, Самбірського району Львівської області.

Суддя