Ухвала

18 травня 2020 року

м. Київ

справа № 2-784/2006

провадження № 61-7145ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 січня 2020 року у складі судді: Яроша С. О., та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка Олександра Петровича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Гуляйпільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 30773006 за виконавчим листом №2-784/2006 від 27 грудня 2006 року, виданим Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

11 квітня 2018 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапком О. П. винесено постанови про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, спорядженими гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, підставами винесення зазначених постанов була заборгованість по аліментах станом на 31.03.2018 року на суму 41903,90 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вважав вказані постанови безпідставними, оскільки заборгованість виникла через один місяць після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 06 січня 2018 року, який набув чинності 06 лютого 2018 року, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність

ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О. П. по виконавчому провадженню № 30773006 та скасувати постанови від 11 квітня 2018 року про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, спорядженими гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що державний виконавець діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, права і свободи заявника не були порушені.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав 17 квітня 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року, в якій просив оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не враховано конституційного принципу дії закону у часі та застосування закону, яким встановлена відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 06 січня 2018 року, оскільки заборгованість виникла через один місяць після набрання чинності цим законом, який набув чинності 06 лютого 2018 року, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що на виконанні у Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального округу (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 30773006 за виконавчим листом № 2-784/2006 від 27 грудня 2006 року, виданим Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки його прибутків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31 березня 2018 року становила 41 903,90 грн.

11 квітня 2018 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О. П. встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

11 квітня 2018 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О. П. встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

11 квітня 2018 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О. П. встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується копією постанови.

11 квітня 2018 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О. П. встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, спорядженими гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Суди встановили, що підставою для винесення зазначених постанов було те, що станом на 31 березня 2018 року заборгованість по аліментам утворилась за період більш ніж 3 роки на суму 41 903,90 грн, сукупний її розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинної на час винесення державним виконавцем постанов від 11 квітня 2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року у справі № 639/1140/18-ц (провадження № 61-6208 св 19) вказано, що «посилання касаційної скарги на те, що оскільки закон зворотної дії в часі не має, то строк несплати аліментів за шість місяців для винесення постанови державного виконавця повинен був обчислюватися з дня набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, тобто з 06 лютого 2018 року, не заслуговують на увагу, так як підставами для винесення постанови, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців».

Аналогічні висновки в частині правомірності зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14 (провадження № 12-34гс19) та постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 335/3166/14-ц (провадження № 61-15901св19).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Встановивши, що боржник має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 41 903,90 грн станом на 31 березня 2018 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець постановами від 11 квітня 2018 року діяв у визначений законом спосіб та в межах наданих йому повноважень та правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка Олександра Петровича, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат