Справа 729/204/20
З АОЧ Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" травня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області
в складі : судді Демченко Л.М.,
за участю секретарки Горлач Д.А..
представниці позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . На даний час в її будинку зареєстрована вона, її мати, ОСОБА_4 , її сестра ОСОБА_5 , племінниця ОСОБА_6 та її брат, ОСОБА_3 , який в будинку не проживає та ніколи там не проживав. Брат не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку, добровільно знятися з реєстрації в будинку не може, так як не проживає на території України і з ним відсутній зв`язок, місце його фактичного проживання не відоме. Факт реєстрації відповідача в будинку значно обмежує її права та не дозволяє розпоряджатися своїм майном, перешкоджає в оформленні субсидії, а тому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 35, 36). Отже, відповідач не з`явився до суду без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, не надав відзиву.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, визначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність проведення заочного розгляду справи згідно ст. ст.280, 281 ЦПК України.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які проживають по сусідству із будинком позивачки та свідок ОСОБА_4 , яка проживає разом з позивачкою пояснили, що ОСОБА_3 дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації та не приїздить до будинку з грудня 2017 року, не бере участі в його утриманні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та свідків, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.11.2011 року, ОСОБА_2 придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою зареєстроване за ОСОБА_2 25.11.2011 року (а.с. 7-9).
Як видно з довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради №472 від 27.02.2020 року, в житловому будинку окрім позивачки в справі також зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та брат, ОСОБА_3 , що також підтверджується копією будинкової книги (а.с. 10-14).
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені.
Як вбачаєтьсяз матеріалів справи, відповідач більше року не проживає в будинку позивачки по АДРЕСА_1 , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків, актами обстеження умов проживання позивачки від 29.01.2019, 17.06.2019, 19.02.2020, складеними депутатом Бобровицької міської ради Буднік О.М. за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( а.с. 15-17).
Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить позивачці, оскільки не проживає в будинку без поважних причин більше одного року, жодного разу не з`явився до будинку.
За таких обставин позов є обгрунтованим, і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 51,76- 81, 89, 95, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 321,391, 405 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Найменування сторін: позивачка - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ); відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Суддя Л.М.Демченко