Ухвала

22 червня 2020 року

м. Київ

справа № 127/16333/19

провадження № 61-8808cк20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (далі - ТОВ «Нестле Україна») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 з 16 травня 2019 року на посаді фахівця-аналітика з дослідження товарного ринку відділу дитячого, спеціального харчування та харчування для вагітних і матерів-годувальниць, з визначеним місцем роботи: АДРЕСА_1 , ТОВ «Нестле Україна». Стягнуто з ТОВ «Нестле Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 травня 2019 року по 13 січня 2020 року в розмірі 210 097,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн та судовий збір у дохід держави в розмірі 2 869,37 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання. В решті позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 червня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення моральної шкоди, а у іншій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2019 року справу № 127/16333/19 на підставі частини шостої статті 19 ЦПК України визнано малозначною.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа визнана судом малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки справа не була простою і розгляд її у загальному позовному провадженні був би ефективнішим і сприяв би досягненню цілей цивільного судочинства. Окрім цього, практика розгляду таких справ та застосування положень пункту 1 статті 36 КЗпП України Касаційним цивільним судом та Касаційним адміністративним судом є різною, зокрема у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 813/4037/16. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для неї виняткове значення, оскільки попри досягнення домовленості сторін на підставі взаємних поступок, суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, тобто значно погіршив становище працівника порівняно з досягнутою мировою угодою і позивач має понести витрати на сплату судового збору за відсутності заробітку. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков