_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2016/20
УХВАЛА

24.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

при секретарі Громико В.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни, ОСОБА_3 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтва про право власності, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, зобов`язання не чинити перешкоди у користування житловим будинком, за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсною заяву від 08 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни, ОСОБА_3 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтва про право власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2020 року скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2019 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

Надалі, ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, зобов`язання не чинити перешкоди у користування житловим будинком.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Бескровний Я.В.) об`єднано цивільні справи № 512/13849/19 та 947/10774/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсною заяву від 08 грудня 2017 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про відкладення судового засідання через продовження карантину. Слід зазначити, що ОСОБА_1 була у приміщенні Київського районного суду м. Одеси 15 червня 2020 року та ознайомилась зі справою, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка.

У зв`язку тим, що ОСОБА_1 була у приміщенні Київського районного суду м. Одеси 15 черпня 2020 року, тобто під час карантину, суд критично ставиться до її клопотання про відкладення розгляду справи та вважає, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами та навмисно затягує розгляд справи.

Представник ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій не заперечив проти закриття підготовчого провадження.

Представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про відкладення судового засідання через його зайнятість в судовому засіданні, призначеному на 14.00 год. 24 червня 2020 року в Южному міському суді Одеської області у справі № 523/12356/15-к та надав роздруківку з зайту Судової влади України, в якій вказується зазначена справа. Суд критично ставиться до наданого клопотання, оскільки представником ОСОБА_7 не надано жодного належного та допустимого доказу того, що він дійсно приймає участь у справі, оскільки з наданої роздруківки з сайту Судової влади України не вбачається зазначене.

Інші сторони у судове засідання не з`явились.

Суд критично ставиться до заяви ОСОБА_1 та клопотання представника ОСОБА_7 , на думку суду вони своїми діями намагаються затягнути розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України гарантує та встановлює основні засаду судочинства, якими є зокрема:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

7) розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справі проведені всі підготовчі дії, визначено правову позицію сторін. Позивач від позову не відмовився, не скористався правом змінити предмет або підстави позову.

У справі зібрано докази. Клопотання, які підлягали розгляду в стадії підготовчого провадження не були надані.

Відсутні підстави для закриття провадження у справі, зупинення чи залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульований.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Суд вважає, що справу слід призначити до розгляду по суті у судовому засіданні.

Керуючись ст. 197, 200 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни, ОСОБА_3 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтва про право власності, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, зобов`язання не чинити перешкоди у користування житловим будинком, за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсною заяву від 08 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Одеси на 13 липня 2020 року на 12 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Салтан Л. В.