Постанова

Іменем України

29 травня 2020 року

м. Київ

справа № 335/5795/18

провадження № 61-7218св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - голова Запорізької обласної державної адміністрації Бриль Костянтин Іванович,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Антикор Запоріжжя»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антикор Запоріжжя» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року у складі судді Рибалко Н. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухара С. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваних судових рішень

У травні 2018 року голова Запорізької обласної державної адміністрації Бриль К. І. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Антикор Запоріжжя» (далі - ТОВ «Антикор Запоріжжя») про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву голови Запорізької обласної державної адміністрації Бриля К. І. до ОСОБА_1 , ТОВ «Антикор Запоріжжя» про захист честі, гідності та ділової репутації; відкрито провадження у справі, розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, ТОВ «Антикор Запоріжжя» оскаржило її в апеляційному порядку.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Антикор Запоріжжя» залишено без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року залишено без змін.

Ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позивач реалізував своє право на вибір підсудності за місцезнаходженням одного з відповідачів, а відтак суд відкрив провадження з дотриманням правил територіальної підсудності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, ТОВ «Антикор Запоріжжя», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року та направити справу за підсудністю для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року винесені з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим є незаконними та необґрунтованими.

Суди не врахували положень статті 26 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. ТОВ «Антикор Запоріжжя» є лише інформаційним ресурсом у мережі інтернет з присвоєною електронною адресою без будь-яких відомостей про особу власника та засновника. Єдиним належним відповідачем, який має статус сторони у справі, є ОСОБА_1 . Оскільки місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , то справа підсудна Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження за касаційною скаргою ТОВ «Антикор Запоріжжя» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, витребувано матеріали цивільної справи № 335/5795/18 з суду першої інстанції.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи до суду не подали.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду винесені судами з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з цього правила становить підсудність справ за вибором позивача (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Закріплена цією нормою підсудність є різновидом підсудності за зв`язком позовних вимог (forum connexitatis).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Абзацом третім пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

У травні 2018 року голова Запорізької обласної державної адміністрації Бриль К. І. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Антикор Запоріжжя» про захист честі, гідності і ділової репутації.

На обґрунтування позовних вимог у цій справі він вказував, що на інформаційному інтернет-ресурсі «Антикор.Запоріжжя» ( http :// antikor . zp .ua) було розміщено недостовірну інформацію про нього, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Бриль К. І. визначив відповідачів за своїм позовом відповідно до того, що інтернет-ресурс «Антикор.Запоріжжя» (http://antikor.zp.ua) належить ТОВ «Антикор Запоріжжя», а ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Антикор Запоріжжя».

Виходячи з предмета заявленого позову, він не підпадає під правила виключної підсудності, визначені статтею 30 ЦПК України.

З матеріалів справи відомо, що відповідач - ТОВ «Антикор Запоріжжя», зареєстроване за адресою: вул. Перемоги, 46, м. Запоріжжя, що за територіальною юрисдикцією (підсудністю) відноситься до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальною юрисдикцією (підсудністю) відноситься до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Системний аналіз положень статті 27 та частин п`ятнадцятої та шістнадцятої статті 28 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що у випадку пред`явлення позову до кількох відповідачів, які зареєстровані за різними адресами, позивач вправі обрати суд, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить справа за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів, за винятком наявності підстав для виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

З огляду на викладене, при відкритті провадження у справі суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дотримався правил підсудності, оскільки позов подано до суду за місцем проживання одного з відповідачів відповідно до положень статті 27 ЦПК України, частин п`ятнадцятої та шістнадцятої статті 28 ЦПК України, а тому оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваних судових рішень виключно з формальних міркувань, додаткового правового аналізу не потребують, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антикор Запоріжжя» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець