СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/105/20
ун. № 759/2224/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновська О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі Головного державного виконавця Гуріної Д.І., ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2020 р. скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд зобов`язати Святошинський РДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в особі ГДВ Гуріної Д.І. провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно за період з липня 2015 по вересень 2019 р. з урахуванням відомостей викладених в підтвердженні про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 в Чорногорії .

Скаржник свої вимоги обумовлює тим, що у провадженні Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувають матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом № 759/2224/13-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.08.2019 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.02.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття, так після ознайомлення скаржником із довідкою-розрахунком заборгованості, він вважає, що вона не відповідає фактичним матеріалам виконавчого провадження та при її складенні, оскільки головним державним виконавцем Гуріною Д.І., не враховано ряд документів на підставі яких проводився розрахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, а саме підтвердження, яке має відмітку консула Посольства України в Чорногорії, зі змісту якого вбачається, що починаючи з липня 2015 р. по вересень 2019 р., ОСОБА_1 офіційно працевлаштований в Чорногорії на посаді «Адміністратор» в D.О.О/ «АМАNDIІ», та має офіційну заробітну плату в розмірі 193 євро на місяць, при цьому отримує на руки після сплати податків суму в розмірі 129,31 Євро, внаслідок чого на думку скаржника, виконавцем, таким чином, порушені його законні права, як сторони виконавчого провадження.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини неявки суд не повідомив.

Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі Головного державного виконавця Гуріної Д.І., у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

З`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Святошинському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 759/2224/13-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 08.08.2019 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Так, 10.02.2020 державним виконавцем було проведено перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , згідно якого вбачається, що у боржника станом на 01.02.2020 виникла заборгованість по аліментах, яка становить 168375 грн 00 коп.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закон), виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вбачається із поданого скаржником підтвердження, яке видане D.O.O. «AMANDI» ОСОБА_1 працевлаштований на робочому місці у D.O.O. «AMANDI» адміністратором від 28.07.2015 заробітна плата становить 193 євро на місяць, дохід якого складає за період з липня 2015 року по вересень 2018 року у розмірі 6521 євро.

Відповідно до вимог ч. 3 визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

У відповідності до роз`яснень викладених в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справи від 07.02.2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особі державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 N146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченомурозділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Відповідно до змісту ч. 1-3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Крім того, порядок проведення розрахунку заборгованості з аліментів державним виконавцем врегульовано «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованим 02.04.2012 за N 489/20802.

Так, за змістом п. 7.13 вказаної Інструкції, державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

При цьому, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника (підпункт 7.13.1 п. 7.13 Інструкції).

За змістом п. 7.23 Інструкції, у випадку якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що за заявою стягувача як сторони виконавчого провадження, державний виконавець має обчислити розмір заборгованості із сплати аліментів, скласти відповідний розрахунок та повідомити про нього стягувачу і боржнику. При цьому розрахунок має відповідати вимогам, наведеним в «Інструкції з організації примусового виконання рішень», в тому числі розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Крім того, згідно з вищенаведеними вимогами підпункту 7.13.1 пункту 7.13 Інструкції, державний виконавець, якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, розраховує заборгованість, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, та після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Судом встановлено, що при виготовленні довідки-розрахунку заборгованості з аліментів N57914 від 10.02.2020 вищенаведених вимог щодо змісту та порядку складання розрахунку заборгованості державним виконавцем не було перевірено достовірність інформації про джерела доходів боржника за період з 28.07.2015 по вересень 2019 р. та, у разі підтвердження достовірності такої інформації, не здійснено перерахунок заборгованості на підставі наданих боржником довідки про заробітну плату.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки на даний час між сторонами виконавчого провадження виник спір щодо стягнення заборгованості по аліментах, розмір заборгованості може бути обчислений судом в порядку, визначеному ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст. 77, 447, 451 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в особі Головного державного виконавця Гуріної Д.І., ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовльнити.

Зобов`язати Святошинський РДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в особі ГДВ Гуріної Д .І. провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно за період з липня 2015 по вересень 2019 р. з урахуванням відомостей викладених в підтвердженні про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 в Чорногорії .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 26.05.2020.