СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18741/19

пр. № 2-о/759/80/20

03 червня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9) про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 та на 13.11.1991.

Заяву обгрунтовує тим, що у заявника до цього часу на руках паспорт СРСР і у цьому паспорті не стоїть штамп щодо його прописки будь-де в Україні. Весь час від свого народження по теперішній заявник проживав постійно на території України нікуди не мігруючи за межі України. Так у 1990 році він від`їжджав на роботу у Полтавську область до м. Божково і виписався з м. Бар Вінницької області, про що свідчить листок вибуття. Пропрацював там недовго і приїхав до Києва, де познайомився з ОСОБА_4 із нею проживає у Києві по цей час, зважаючи на сильну зайнятість, відразу не прописався, а потім, з тієї ж причини, не згадував про цю обставину, тому у паспорті немає відмітки про прописку. На підставі почав звертатися по допомогу до прокуратури, до депутата, які направляли свої звернення у міграційну службу, однак заявнику було відмовлено у оформленні нового українського паспорта, через необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту мого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і на 13 листопада 1991 року включно з метою отримання такого рішення в результаті розгляду моєї заяви.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2019 відкрито провадження по справі (а.с. 33).

18.12.2019 заінтересована особа надіслала до суду пояснення в яких зазначила, що оскільки заявнику необхідне встановлення такого факту для отримання паспорта громадянина України, а тому в судовому порядку можуть бути встановлені також факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (а.с. 39-41).

Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 47, 48).

Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заінтересованої ооби, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць с. Лука, Таращанського району Київської області та є громадянином України, що вбачається із копії паспорта громадянина СССР серія НОМЕР_1 (а.с. 5-8).

Згідно штампу, вказаного на сторінці 16 паспорта серія НОМЕР_1 , 29.08.1990 заявник був знятий з реєстрації.

Згідно реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України встановлено, що 16.07.2010 проведено реєстрацію запису про народження за №6, реєстратором ВРАЦС Таращанського РУЮ Київської області, відповідно до якого ОСОБА_1 народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №22 від 07.05.1969 (а.с. 9).

Заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 30.08.1995, який зареєстрований у ВРАГС Ленінградського району м. Києва та взяв прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 11).

У подружжя в зазначеному шлюбі є дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Так, заявник звернувся до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з метою отримання паспорта громадянина України, однак йому було надано відмову, оскільки заявнику спершу потрібно звернутися до територіального підрозділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській обл., за місцем його фактичного проживання для здійснення перевірки його належності до громадянства України (а.с. 10).

Згідно акту від 26.02.2019 складеного ЖБК №1 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 під час обстеження було виявлено ОСОБА_3 , 1969 року народження (а.с. 18).

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 N 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»- «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявника у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.199) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено..

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 259, 264, 265, 293, 294, 315 ЦПК Українии, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9) про встановлення факту постійного проживання особи на території України задовльнити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 03.06.2020.