Справа № 331/1998/20
Провадження № 2-з /331/16/2020
УХВАЛА

03 червня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви .

У заяві заявниця просила суд призупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП 60839622 до прийняття рішення суду за позовом щодо визнання оцінки недійсною, яка обґрунтована тим, що позивач має намір подати позов щодо визнання недійсною ринкової вартості майна, а саме двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити повернення майна ОСОБА_1 , оскільки приватний виконавець передав квартиру для продажу на електронні торги «СЕТАМ».

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 закону «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 закону «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.9 ч.1 ст.2 закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності держвиконавців, приватних виконавців.

За змістом чч.13 ст.57 закону «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

За приписами ч.5 цієї статті, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно із чч.1, 2 ст.74 закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов держвиконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адмінсуду в порядку, передбаченому законом.

З поданої заяви вбачається, що що спірні правовідносини виникли внаслідок примусового виконання за виконавчим документом виконавчим листом № 335/1218/13-ц виданим 25.09.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

На думку суду визначення вартості майна боржника є процесуальною дією приватного виконавця щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Згідно ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК україни скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову , а спір виник з приводу оскарження дій приватного виконавця щодо примусового виконання на підставі виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя , тому заява про забезпечення позову територіально підсудна Орджонікідзевському районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.2 ст.32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27,28, 31,152 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову передати на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк щодо апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

03.06.2020