Справа № 953/8386/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Суддя Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_2 , в якій просить: - накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 ; - заборонити будь-яким особам, у тому числі всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що вона має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії: передати ОСОБА_1 у власність об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 .

Окрім цього зазначає, що відповідно до договору позики від 15.12.2015 р. та п.1 угоди про новацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , домовились про те, що ОСОБА_2 (боржник) зобов`язується не пізніше 31.01.2020 р. повернути (сплатити) ОСОБА_1 (кредитору) суму позики у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) доларів США. При цьому відповідно до вказаної угоди про новацію у разі невиконання боржником п.1 цієї угоди боржник зобов`язався не пізніше 15.02.2020 р. в рахунок погашення свого зобов`язання передати у власність кредитора за ціною еквівалентною 200 000 (двісті тисяч) доларів США за курсом НБУ об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , який належить боржнику, що оформлюється шляхом підписання боржником та кредитором відповідного акту приймання-передачі. На цей час 200 000 доларів США еквівалентна сумі у розмірі 5 380 000,00 грн., за курсом НБУ 26,9 за 1 долар США.

Також вказує, що не зважаючи на те, що боржник не сплатив (не повернув) ОСОБА_1 до 31.01.2020 р. суму позики у 200 000 (двісті тисяч) доларів США, в порушення п.2 угоди про новацію ОСОБА_2 , не передав у власність ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , і їй стало відомо, що ОСОБА_2 у цей час веде перемовини щодо продажу вищевказаного нерухомого майна.

Таким чином, заявниця вважає, що існує можливість відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, що ускладнить виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на її користь.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду, оскільки існує можливість відчуження ОСОБА_2 вказаного майна на користь третіх осіб.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в п. 9 рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 КСУ зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

15.12.2015 між OMBILIC LIMITED та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів в сумі 200.000.00 доларів США.

04.01.2016 між OMBILIC LIMITED та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги.

27.12.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Угоду про новацію.

За договором позики від 15.12.2015 р. та п.1 угоди про новацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про те, що ОСОБА_2 (боржник) зобов`язується не пізніше 31.01.2020 р. повернути (сплатити) ОСОБА_1 (кредитору) суму позики у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) доларів США. При цьому відповідно до вказаної угоди про новацію у разі невиконання боржником п.1 цієї угоди боржник зобов`язався не пізніше 15.02.2020 р. в рахунок погашення свого зобов`язання передати у власність кредитора за ціною еквівалентною 200 000 (двісті тисяч) доларів США за курсом НБУ об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , який належить боржнику, що оформлюється шляхом підписання боржником та кредитором відповідного акту приймання-передачі.

Проте, як зазначає заявниця, боржник ОСОБА_2 не сплатив (не повернув) ОСОБА_1 до 31.01.2020 р. суму позики у 200 000 (двісті тисяч) доларів США, в порушення п.2 угоди про новацію ОСОБА_2 , не передав у власність ОСОБА_1 , об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 300,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , і що їй стало відомо, що ОСОБА_2 у цей час веде перемовини щодо продажу вищевказаного нерухомого майна.

Отже, виходячи з об`єкту, щодо якого заявниця просить забезпечити позов на час розгляду справи, суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 300,1 кв.м., належного на праві приватної власності ОСОБА_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду є співмірними із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого судового рішення.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії щодо майна, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, вимога щодо накладення арешту на спірне майно є неспівмірним способом захисту, оскільки у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме такий вид забезпечення позову підлягає застосуванню.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону будь-яким особам, у тому числі всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 300,1 кв.м., належного на праві приватної власності ОСОБА_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна НОМЕР_1 , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали суду.

Суддя Колесник С.А.