Провадження №2/428/113/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований у м. Ірміно м. Кадіївка Луганської області. Після смерті батька залишилось спадкове майно - недоотримана пенсія в розмірі 163000 грн., яка знаходиться в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, а також 28964,08 грн. у ТВБВ №10012/087 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» м. Лисичанськ. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову через відсутність у нього документів, за якими встановлюється коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, про що нотаріус виніс постанову від 19.04.2019 року №424/02-31. Згідно довідки Відділу державного реєстру виборців Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 12.02.2019 року №430/19-59 разом з померлим батьком були зареєстровані він та його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцезнаходження останнього йому невідомо. Загальний розмір невиплаченої пенсії становить 191964,08 грн., з яких він претендує на 1/2 частку, що становить 95882,04 грн. Таким чином, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, через що змушений звернутись до суду.

Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 95882,04 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подавав.

Третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області участі свого представника в судовому засіданні не забезпечило, причини неявки представника суду невідомі, заяв про розгляд справи за відсутності представника не надходило. Надав письмові пояснення за позовною заявою, згідно з якими ОСОБА_1 звертався до Управління щодо виплати недоотриманої пенсії його батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Йому були надані відповідні роз`яснення. Позивач своїм правом на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не скористався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 її сусід, з яким вона жила на сусідніх вулицях в м. Ірміно. Вона добре знає його родину. В останній раз вона бачила брата ОСОБА_1 влітку 2014 року на похованні їх матері. Саме тоді вона бачила ОСОБА_2 . Після поховання вона ОСОБА_2 більше не бачила, куди він поїхав, не знає. ОСОБА_6 мешкав в АДРЕСА_1 . В червні 2017 року вона виїхала з м. Ірміно на територію, яка підконтрольна українській владі. В 2018 році помер батько ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що знає ОСОБА_1 , оскільки працював на шахті з його батьком. ОСОБА_1 жив в АДРЕСА_1 , з батьком ОСОБА_10 та братом ОСОБА_11 . ОСОБА_12 помер в 2018 році, на момент своєї смерті він жив один. Останні 3-4 роки ОСОБА_13 живе в м. Сєвєродонецьку, його брат ОСОБА_6 не живе в АДРЕСА_1 , з 2014 року. У ОСОБА_7 був лише один брат ОСОБА_14 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ірміно м. Кадіївка Луганської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19.02.2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.06.1966 року Луганським будинком одружень.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 21.05.2020 року №9.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є рідними братами.

Тобто, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті їх батька.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась недоотримана пенсія за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 163341,21 грн., що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 11.01.2020 року №239/03-33.

З копії спадкової справи №82/2019 вбачається, що 26.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого10.10.2018 року.

19.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії у Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області в сумі 163341,21 грн., в якій повідомив, що другим спадкоємцем за законом першої черги є його брат ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Мозолєвої Л.О. від 19.04.2019 року №424/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що відсутні відомості, які дають можливість визначити коло спадкоємців за законом щодо майна померлого відповідно до ч.3,4 ст.1268 ЦК України.

В судовому засіданні було встановлено, що разом з померлим ОСОБА_10 на день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Зазначена обставина також підтверджується даними паспорту позивача НОМЕР_3 та даними Державного реєстру виборців Сєвєродонецької міської ради Луганської області (копія листа від 12.02.2019 року №430/19-59).

В судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_15 було встановлено, що фактично на день своєї смерті ОСОБА_3 проживав один, оскільки за три роки до цієї події ОСОБА_6 вже не мешкав разом з батьком за місцем своєї реєстрації.

За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 не мешкав разом з батьком на день його смерті (на час відкриття спадщини), то він не вважається таким, що прийняв спадщину.

Отже, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , який спадщину прийняв у встановлений законом строк і спосіб, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,

Таким чином, позивач, як син померлого ОСОБА_3 має право на отримання спадщини, до складу якої, поміж іншого, увійшла недоотримана за життя померлого батька пенсія.

В позовній заяві заявлено вимогу про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 95882,04 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відомостями Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області після смерті ОСОБА_3 залишилась недоотримана пенсія за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 163341,21 грн.

Таким чином, 1/2 частка недоотриманої ОСОБА_10 пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року становить 81670,61 грн., а не 95882,04 грн., як зазначено в позові.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, яким встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених нею вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 81670,61 грн., оскільки саме ця сума становить половину недоотриманої ОСОБА_10 пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року.

Враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 81670,61 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354, Перехідними положеннями ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року в сумі 81670 (вісімдесят одна тисяча шістсот сімдесят) грн. 61 коп. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 на строк дії карантину продовжується строк апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення.

Рішення в повному обсязі складено 02.06.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Сосюри, б.347, .

Суддя Ж . І. Кордюкова