Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/634/20

Провадження № 2/126/493/2020

"24" червня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

із секретарем Кучанською В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Кравець Г.Ф., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Джулинської сільської ради Бершадського району, ТОВ "Агрофірма "Джулинка", Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Агрофірма "Джулинка" про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Кравець Г.Ф., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Джулинської сільської ради Бершадського району, ТОВ "Агрофірма "Джулинка", Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Агрофірма "Джулинка" про визнання права власності, з тих підстав, що як стверджує в 2012 році він придбав на підставі договорів купівлі-продажу права на майнові паї членів колишнього КСП. На підтвердження вказаного йому було видано Джулинською сільською радою свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_2 від 21.05.2012 року на загальну суму 126325 грн. або 1,126%, таким чином він набув право на частку пайового фонду майна КСП Агрофірма Джулинка». 16.05.2012 р. він звернувся з заявою до співвласників майнових паїв і 17.05.2012 року були проведені збори співвласників майна реорганізованого КСП «Агрофірма Джулинка». У відповідності до рішення Загальних зборів оформленого протоколом № 3 від 17.05.2012 р. йому було передано нежитлову будівлю, рік введення в експлуатацію 1991, вартістю 8025 грн.; асфальтний завод, рік введення в експлуатацію 1991, залишковою вартістю 63768 грн., в т. ч.: агретат живлення (бункера), вартістю 5871 грн., елеватор, вартістю 3458 грн., сушильний сарай ДС 245, вартістю 1865 грн., змішувальний агрегат, вартістю 16438 грн., бункер готової суміші, вартістю 3254 грн., бітумні цистерни, вартістю 6589 грн., нагрівач бітума, вартістю 5487 грн., паливний бак, вартістю 1925 грн., кабіну оператора, вартістю 1247 грн., бітумосховище, вартістю 6978 грн., мазутосховище, вартістю 1958 грн., які на даний час є в наявності. Побутове приміщення, вартістю 8698 грн. було демонтоване в тому ж 2012 році.

Те що вище перелічене майно, яке було йому передано дійсно входило в пайовий фонд КСП «Агрофірма Джулинка» реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка» підтверджується уточненим переліком майна пайового фонду КСП «Агрофірма Джулинка» с. Джулинка реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка» станом на 01.08.2002 року. Іншими документами, що підтверджують факт передачі вказаного майна є акт приймання - передачі основних засобів від 18.062012 року, затверджений генеральним директором «Агрофірма Джулинка» та накладною № 416 від 28.05.2012 року.

Також до асфальтного заводу входять набір агрегатів та ємкостей, які не є нерухомим майном, вони оцінені по залишковій вартості станом на момент розпаювання і додаткової оцінки не потребують.

В зв`язку з давніми термінами введення в експлуатацію, проектна, будівельна та кошторисні документації в КСП не збереглися. Крім того, відповідно до діючого на той час законодавства, державна реєстрація господарських будівель та споруд не вимагалась.

З метою державної реєстрації права власності на передане йому майно, він звернувся до державного реєстратора Джулинської сільської ради та надав реєстратору майновий сертифікат про виділення майна в натурі, акт приймання-передачі майна, протокол зборів співвласників майна, технічний паспорт на майновий комплекс, довідку про присвоєння об`єкту нерухомості адреси та написав заяву про проведення державної реєстрації права власності на вказане майно.

Проте 04.02.2020 р. отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 50951311, мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З вказаним він не погоджується, оскільки право власності на вказане вище майно було набуто ним відповідно до діючого на той час законодавства і він як власник майна, здійснював його реконструкцію та прибудував господарські споруди. Іншої можливості здійснювати свої повноваження власника в повному обсязі ніж судовий захист він немає, а тому змушений звернутись за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність.

Від відповідача державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Кравця Г.Ф., надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає.

Від представників третіх осіб: Джулинської сільської ради Бершадського району, ТОВ "Агрофірма "Джулинка" та Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Агрофірма "Джулинка" надійшли заяви, в якій вони просять розглянути справу без їхньої участі, позов визнають.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов слідуючих висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» № 1529/99 від 03.12.1999 року в колективному сільськогосподарському підприємстві Агрофірма «Джулинка» реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка» Бершадського району Вінницької області, було проведено розпаювання майна, за результатами якого членам КСП були видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП - майнові сертифікати, а розпайоване майно передане в оренду ТОВ «Агрофірма Джулинка».

Відповідно до п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, кожен із співвласників мав право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність та передати його до Статутного фонду новоствореної юридичної особи, або отримати у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування, розпорядження майном та передати його в оренду, отримати свій майновий пай індивідуально і використати його на власний розсуд чи відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

В 2012 р. позивач ОСОБА_1 придбав на підставі договорів купівлі -продажу права на майнові паї членів колишнього КСП. На підтвердження вказаного йому було видано Джулинською сільською радою свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_2 від 21.05.2012 року на загальну суму 126325 грн. або 1,126%, що підтверджується копією свідоцтво про право власності на майновий пай. Таким чином позивач набув право на частку пайового фонду майна КСП Агрофірма Джулинка».

Згідно ст. 358 ЦК України, Порядку розподілу та використання майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 р. № 62, Рекомендацій щодо Порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх КСП, затверджених Наказом Міністрества аграрної політики України від 20.05.2008 року № 315, співвласники майнових паїв можуть домовитися про поряд володіння та користування майном. Кожен із співвласників має право на надання їм володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що 17.05.2012 року були проведені збори співвласників майна реорганізованого КСП «Агрофірма Джулинка». У відповідності до цього рішення Загальних зборів оформленого протоколом № 3 від 17.05.2012 р. позивачу було передано нежитлову будівлю, рік введення в експлуатацію 1991, вартістю 8025 грн.; асфальтний завод, рік введення в експлуатацію 1991, залишковою вартістю 63768 грн., в т. ч.: агрегат живлення (бункера), вартістю 5871 грн., елеватор, вартістю 3458 грн., сушильний сарай ДС 245, вартістю 1865 грн., змішувальний агрегат, вартістю 16438 грн., бункер готової суміші, вартістю 3254 грн., бітумні цистерни, вартістю 6589 грн., нагрівач бітума, вартістю 5487 грн., паливний бак, вартістю 1925 грн., кабіну оператора, вартістю 1247 грн., бітумосховище, вартістю 6978 грн., мазутосховище, вартістю 1958 грн., які на даний час є в наявності. Побутове приміщення, вартістю 8698 грн. було демонтоване в тому ж 2012 році.

Факт передачі вказаного майна підтверджується витягом з протоколу № 3 загальних зборів спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Агрофірма Джулинка», що міститься в матеріалах справи.

Те, що вище перелічене майно, яке було передано ОСОБА_1 дійсно входило в пайовий фонд КСП «Агрофірма Джулинка» реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка», підтверджується уточненим переліком майна пайового фонду КСП «Агрофірма Джулинка» с. Джулинка реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка» станом на 01.08.2002 року.

Правонаступництво ТОВ «Агрофірма Джулинка» також підтверджується Статутом спілки об`єднання громадян - співвласників майна «Агрофірма Джулинка».

Іншими документами, що підтверджують факт передачі вказаного майна є акт приймання - передачі основних засобів від 18.062012 року, затверджений генеральним директором ТОВ «Агрофірма Джулинка» та накладною № 416 від 28.05.2012 року, із яких вбачається одержання ОСОБА_1 вказаного майна в рахунок майнового паю.

Також згідно витягу з протоколу № 3 та акту приймання-передачі від 18.06.2020 р. вбачається, що до асфальтного заводу в тому числі входить набір агрегатів та ємкостей, які не є нерухомим майном та вони оцінені по залишковій вартості станом на момент розпаювання і додаткової оцінки не потребують.

Позивач вказує, що в зв`язку з давніми термінами введення в експлуатацію виділених йому об`єктів нерухомості, проектна, будівельна та кошторисні документації в КСП не збереглися.

З метою державної реєстрації права власності на належне йому майно, ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Джулинської сільської ради, як того вимагає діюче на даний час законодавство України та надав реєстратору майновий сертифікат про виділення майна в натурі, акт приймання передачі майна, протокол зборів співвласників майна, технічний паспорт на майновий комплекс, довідку про присвоєння об`єкту нерухомості адреси та написав заяву про проведення державної реєстрації права власності на вказане майно.

04.02.2020 року позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 50951311, мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Позивач на підтвердження того, що майно, яке зазначене в п. 227 уточненого переліку майна пайового фонду КСП «Агрофірма Джулинка» с. Джулинка реорганізованого в ТОВ «Агрофірма Джулинка» станом на 01.08.2002 року, а саме нежитлова будівля значиться за АДРЕСА_1 підтверджує довідкою сільської ради за № 595 від 14.04.2020 року, згідно якої, на час час передачі ОСОБА_1 адмінбудинку у власність в 2012 році, згідно рішення зборів Спілки громадян співвласників майна ТОВ «Агрофірма Джулинка» вказану адресу мав адмінбудинок, який входив до переліку майна пайового фонду КСП «Агрофірма Джулинка». ОСОБА_1 була здійснена реконструкція вказаного майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень, може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справах № 6-688цс15, № 6-1858цс-15.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.

З урахуванням вищезазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушених своїх невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свобода чи законні інтереси таких осіб, і залежно від цього вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

А отже суд приходить до висновку, що право приватної власності позивача може бути захищене в ході судового розгляду шляхом його визнання.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який подав до суду заяву про визнання позову.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212, 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Джулинської сільської ради Бершадського району Кравець Г.Ф., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Джулинської сільської ради Бершадського району, ТОВ "Агрофірма "Джулинка", Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Агрофірма "Джулинка" про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на виділене в натурі в рахунок майнового паю КСП «Агрофірма Джулинка» наступне майно: асфальтний завод, рік введення в експлуатацію 1991, залишковою вартістю 63768 грн., який не є нерухомістю а складається з окремих агрегатів, а саме:

- агретат живлення (бункера), вартістю 5871 грн.,

- елеватор, вартістю 3458 грн.,

- сушильний сарай (барабан) ДС 245, вартістю 1865 грн.,

- змішувальний агрегат, вартістю 16438 грн.,

- бункер готової суміші, вартістю 3254 грн.,

- бітумні цистерни, вартістю 6589 грн.,

- нагрівач бітума, вартістю 5487 грн.,

- паливний бак, вартістю 1925 грн.,

- кабіна оператора, вартістю 1247 грн.,

- бітумосховище, вартістю 6978 грн.,

- мазутосховище, вартістю 1958 грн., а також комплекс господарських будівель та споруд, який розташований по АДРЕСА_1 і складається з:

- адмінбудівлі «А» площею 135,9 кв.м., переданої йому згідно акту приймання-передачі та добудованих вже ним господарських приміщень та споруд, а саме: Навіс «а» пл. 42,3 кв.м.; Прохідна «Б» пл.18,8 кв.м.; Підвал «Бпід» пл. 18.4 кв.м., Склад «В» пл. 61.3 кв.м., Гараж «Г» пл. 290,4 кв.м.; Прибудова «г» пл. 72 кв.м.; Гараж «Г1» пл. 112.3 кв.м.; Гараж «Г2» пл. 56,4 кв.м.; Навіс «г1» пл. 26,2 кв.м.; Склад «Д» пл. 8,7 кв.м.; Навіс «д» пл. 11,4 кв.м.; 1-3 огорожа, вартістю 304756 гривень, а всього вартістю 368524 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. Г. Рудь