Справа №428/2170/20
Провадження №2/428/1501/2020
11 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони є власниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з ними зареєстрована відповідач ОСОБА_3 - їх колишня невістка. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживає з липня 2014 року і відсутня без поважних причин. Вона переїхала на постійне проживання за межі України у Російську Федерацію. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує їх права та інтереси, як власників квартирі, оскільки створює перешкоди у здійсненні ними права користування вказаною квартирою. Просили визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково пояснила, що 22.07.2014 року її невістка ОСОБА_3 звільнилась з роботи та уїхала з їх квартири. Матір невістки їй повідомила, що ОСОБА_3 знаходиться в Російській Федерації, при цьому забрала меблі і особисті речі доньки. Шлюб між її сином ОСОБА_4 і відповідачем був розірваний в 2010 році. Її сину ОСОБА_3 повідомила, що ніколи не повернеться до м. Сєвєродонецьк.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_1 , яка є його сусідкою. З початку військових дій в літку 2014 року він не бачив ОСОБА_4 та його дружину з квартири АДРЕСА_1 , а його дружина з дітьми поїхала.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що її сусідкою є ОСОБА_1 , з якою вони знайомі через дітей. ОСОБА_4 проживав в квартирі АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 і двома дітьми. В 2014 році ОСОБА_3 виїхала з квартири, оскільки познайомилася з іншим чоловіком та покинула ОСОБА_4 . Вона з того часу не бачила ОСОБА_3 у вказаній квартирі жодного разу.
11.06.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 05.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Лопатенком В.В., в реєстрі №3432, та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2003 року №2253262.
Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.02.2020 року №4153, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25.02.2020 року зареєстрована ОСОБА_3 .
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з літа 2014 року, оскільки переїхала проживати до іншого місця проживання у Російську Федерацію. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , які підтвердили, що ОСОБА_3 виїхала зі спірної квартири літом 2014 року, з того часу її не бачили.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у вищевказаній квартирі з липня 2014 року, оскільки переїхала проживати до іншого місця у Російській Федерації, забравши при цьому свої речі. Зазначена обставина підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та свідченнями свідків.
Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхала з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення.
Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем її реєстрації понад один рік і переїхала проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , створює перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення їх прав як власників спірного житла.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 283, 288 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 на строк дії карантину продовжується строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено 12.06.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова