печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), 29 серпня 2018 року визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 03 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду у загальному порядку /а. с. 53-54/.

25 вересня 2018 року від відповідача представником подано відзив на позов, відповідь позивача на який до суду надійшла 11 жовтня 2018 року, яка також містить у прохальній частині клопотання про витребування у відповідача охоронюваної законом інформації, що містить банківську таємницю, а саме розрахунки відсотків за період з 27 жовтня 2017 року по 12 липня 2018 року та інформацію про суму нарахованих та про суму виплачених відсотків, іншої компенсації, із зазначенням періоду нарахування та виплати за договорами /а. с. 62-66, 69-72/.

У судовому засіданні 16 жовтня 2018 року, заслухавши думку присутнього у судовому засіданні представника відповідача з приводу зазначеного позивачем у прохальній частині відповіді на відзив клопотання про витребування доказів, суд ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу підготовчого судового засідання, відмовив у його задоволенні, оскільки розрахунки містяться у відзиві на позов /а. с. 72, 84/.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті /а. с. 69-82/.

23 червня 2020 року на електронну пошту суду позивачем двічі направлено заяву про збільшення позовних вимог, а саме він просив стягнути з відповідача 9 410, 00 грн - сума відсотків за банківськими вкладами, 3 348, 00 грн - сума інфляційних втрат, 1 127, 00 грн - 3 % річних, 5 000, 00 грн - компенсація моральної шкоди.

Серед додатків до заяви про збільшення позовних вимог міститься довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААГ № 033041 від 30 березня 2015 року, опис вкладення в цінний лист, адресований Печерському районному суду м. Києва 23 червня 2020 року, а також фіскальний чек № ПН 55 та накладна ПАТ «Укрпошта» з штрихкодовим ідентифікатором 480 про направлення такої заяви у паперовій формі до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті (зокрема, про збільшення або зменшення розміру позовних вимог), до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Вимоги вказаної процесуальної норми зобов`язують позивача при поданні заяви про збільшення або зменшення позовних вимог направляти копію такої заяви учасникам справи, а також встановлюють наслідки порушення цього обов`язку.

Судом встановлено, що при поданні до суду позовної заяви із збільшеним розміром позовних вимог позивач не виконав вимоги частини п`ятої статті 49 ЦПК України, а саме не надав доказів про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу, що є підставою для постановлення судом ухвали про повернення заяви.

Враховуючи те, що заявник при поданні до суду позовної заяви із збільшеним розміром позовних вимог не виконала вимог процесуального закону (частина п`ята статті 49 ЦПК України), не надала доказів про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви із збільшеними позовними вимогами заявнику.

Окрім того, звертається увага позивача на положення частини четвертої статей 174 ЦПК України, згідно з якою подання заяв по суті (а у тому числі, і заперечення на відповідь, подану на відзив на позов) є правом учасників справи. Суд може зобов`язати лише державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви).

Також слід вказати, що ухвалою від 16 жовтня 2018 року було встановлено строк для подання заперечень, а не зобов`язано їх подати, оскільки, як вже зазначалося, подання такої заяви по суті справи є його правом, а не обов`язком, і відповідач не належить до державних органів чи органів місцевого самоврядування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, повернути її заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова