ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8579/20
провадження № 2-о/753/386/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С..

при секретарі Пугач Д.С.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

29.05.2020 ОСОБА_1 (далі заявник - ОСОБА_1 ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 (далі заінтересована особа- ОСОБА_3 )

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказала, що перебуває з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі з 01.06.1985 року. Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що ОСОБА_3 систематично застосовує відносно неї фізичне та психологічне насильство, морально її принижує, погрожує, контролює всі витрати, слідкує за нею та вчиняє сварки через підозру в подружній зраді. Постановою суду ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення насильства психологічного характеру.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що лише шляхом видачі обмежувального припису можливо запобігти протиправним діям, що вчиняються заінтересованою особою відносно неї.

Ухвалою суду від 29.05.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 11:00 год. 01.06.2020, про що повідомлено учасників справи.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_3 проживала разом 35 років. Після того, як між ними почали виникати конфлікти вона переїхала проживати до дочки в м. Київ. Згодом чоловік також переїхав до них. Зазначила, що ОСОБА_3 постійно вчиняє сварки, свідком яких є діти, обвинувачуючи її в подружній зраді. Під час сварок заявниці стає зле через підвищення тиску, прохання переїхати проживати в інше місце, ОСОБА_3 ігнорує. Вказала, що останній постійно стежить за нею, записує на диктофон, приходить на роботу та агресивно поводить себе. Для запобігання та припинення насильства в сім`ї, вона була вимушена викликала працівників поліції, писала заяви, однак це позитивного результату не дало.

Вважає, що такими своїми діями ОСОБА_3 позбавляє її нормального життя, вона боїться за себе та за дітей, знаходиться постійно в стані страху. Саме у зв`язку з цим була змушена звернутись із цією заявою до суду.

Представник заявника підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що ніколи не застосовував до дружини фізичного насильства, лише один раз відштовхнув її коли вона ображала його. Вказав, що дружині не погрожував і агресивно себе не поводив, а заявниця безпідставно налаштовує дітей проти нього. Наявність постійних сварок між ним та заявницею визнав та не заперечував проти задоволення заяви про винесення обмежувального припису відносно нього.

Частина 1 ст.350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

«Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Так, судом встановлено, що учасники справи є подружжям, мають спільних дітей, з якими спільно проживають.

З наданих в судовому засіданні пояснень учасників справи вбачається наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою. Стосунки між ними напружені і неприязні. Між ними виникають сварки, свідком яких є діти. Під час сварок ОСОБА_3 підвищує голос, ображає заявницю. Оскільки образливі слова, погрози були направлені на ігнорування почуттів ОСОБА_1 , які вона сприймала як реальні, що свідчить про вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства в сім`ї по відношенню до дружини.

Водночас, суд критично оцінює пояснення заявника в частині застосування відносно неї фізичного насильства з боку ОСОБА_3 , оскільки вказаний факт недоведений та непідтверджений допустимими та належними доказами, а останній категорично заперечував вказане.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного харатеру щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно останнього.

Ухвалюючи таке рішення суд зважив на те, що заінтересована особа ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заяви.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-1-350-6,350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_3 , яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та в будь-якому іншому місці де б не проживала остання;

заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ;

заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з ухвалення рішення повідомити уповноваженому підрозділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції місті Києві для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Дарницьку районну у місті Києві державну адміністрацію.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: