н/п 2-о/490/125/2020 Справа № 490/3170/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

з участю секретаря судового засідання Дудник Г.С.,

за участі заявника та ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

01 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити йому наближатися на відстань меншу ніж 500 м до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що проживає в АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва 10.01.2020 р., від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона декілька років систематично потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_1 ОСОБА_1 вчиняв вдома скандали, виражається нецензурною лайкою, ображає та принижує, зловживає спиртними напоями. вчинював відносно неї фізичне насильство, проте вона не зверталася до органів поліції, оскільки вважає, що поведінка зміниться. Вона неодноразово зверталася за захистом правоохоронних органів, проте не дало жодного результату. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з`їхав з квартири, проте продовжує вчиняти психологічний тиск на неї. Поведінка ОСОБА_1 негативно впливає на її здоров`я та працездатність, та здоров`я її сімї.

У зв`язку з такими обставинами, змушена звернутись до суду з проханням видати обмежувальний припис.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила викладені обставини, зазначила, що він неодноразово бив її, ображав нецензурною лайкою, вчиняв скандали, вона вимушена була викликати поліцію. з травня 2020 року він вже не проживає разом з нею, але вона продовжує боятися за своє життя та здоров`я.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що тепер проживає в смт.Березнегувате у своєї матері і так не збирається проживати з нею в квартирі та наближатися до неї. Але він хоче спілкуватися зі своєю дитиною та має право телефонувати та чути голос сина та питати про його здоров`я.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: подружжя, та особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Положеннями частин першої, другої статті 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 25.07.2019 р., з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду «про недопущення ним антигромадської поведінки та вчинення домашнього насилля», а також складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП, який було направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Згідно повідомлення Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 13.09.2019 р., з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду щодо вчинення ним домашнього насилля та складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП, який було направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва для прийняття рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що неодноразово складалися протоколи у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме що він за адресою АДРЕСА_1 , вчиняв сімейні сварки з дружиною, в ході якої висловлювався грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва 22.11.2019 р.,28.12.2019 р. закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не є реабілітуючою обставиною.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно тоді вчиняв скандали та кричав нецензурною лайкою та ображав дружину, проте фізичне насильство не застосовував. Його забирали працівники поліції до райвідділу.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Орuz V. Тurkеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявника, що саме наведені у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до часткового задоволення .

При цьому суд вважає за необхідне відмовити у задволенні вимог про заборону контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою, ОСОБА_2 , особисто та через третіх осіб, з огляду на наявність у сторін спільної дитини та відсутністю безпосередньої загрози для заявника при такому способі спілкування.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 21, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 350-2, 350-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 6 (шести) місяців:

- перебувати у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- наближатися на відстань не менше 500 м до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Копію рішення направити до Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя О.А. Гуденко