Справа № 548/657/20
Провадження № 2/548/343/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2020 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Комаренко В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хоролу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють у своїх інтересах та як законні представники в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначає, що позивачці на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому, крім позивачки, зареєстровані ОСОБА_6 .

Позивач зазначає, що відповідачі відповідачі жодного дня не проживали за вказаною адресою, а були зареєстровані, так як співмешканцю доньки відповідачу ОСОБА_3 потрібна була посвідка на постійне проживання в Україні.

На даний час, факт реєстрації відповідачів у житловому приміщенні позивача порушує права останньої на вільне розпорядження і користування майном, тому, на підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу.

28.04.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачі отримали копію позову з додатками, про що свідчать поштові повідомлення, однак не подали до суду відзиви на позовну заяву у визначений судом термін, інших заяв чи клопотань від відповідачів до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 8 ст. 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами спрощеного позовного провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З наданих до суду доказів, встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 11.04.1995 року.

Відповідачі, згідно довідки Вишняківської сільської ради від 27.03.2020 року, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 317 ЦК України розкрито зміст права власності, яке надає власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання чи проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать чоловік наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 44 Конституції України закріплено право громадян безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Мотивована оцінка аргументів сторін.

Суд приймає аргументи позивачки щодо наявності перешкод для неї у здійсненні права користування та розпорядження своєю власністю на підставі ст.ст. 317 319 ЦК України, оскільки вважає доведеним ту обставину, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації та не несе витрат по утриманню житлового приміщення, а будь-які угоди про порядок та умови користування квартирою, що належить позивачці, між сторонами не укладалися.

Таким чином, факт реєстрації відповідачів в будинку позивачки перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню ним останньою, що порушує право власності позивачки.

Зважаючи на те, що позиція позивачки щодо припинення права користування його житлом відповідачами, які не проживають за місцем реєстрації понад 1 рік, відповідає правовим положенням ст. 405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд приймає вимогу позивача про те, що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, належним ОСОБА_1 .

Зважаючи на зазначене та з метою захисту права власності позивачки, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156, 163 ЖК України, ст. 3 СК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 )

до ОСОБА_2 ,

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 )

ОСОБА_3

( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 )

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: адреса: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: адреса: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: адреса: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту судового рішення: 26.06.2020

Головуючий