Провадження №2/760/2096/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» про визнання недійсним кредитного договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить визнати недійсним договір № 1-1-166094 від 25 червня 2019 року.

Посилається в позові на те, що у вересні 2019 року їй почали надходити дзвінки від працівників відповідача, від яких вона дізналася про те, що нею укладено кредитний договір з відповідачем №1-1-166094, у зв`язку з чим звернулася до відповідача з запитом про надання інформації про вказаний договір та запросила копію самого договору.

Наприкінці листопада вона отримала відповідь відповідача, однак копія договору їй надана не була.

Згідно з листом відповідача договір укладено на наступних умовах: сума кредиту - 11 698, 00 гр.; загальний термін кредиту - з 25 червня 2019 року по 21 грудня 2019 року (180 днів) з відсотковою ставкою - 1 % в день; відсоткова ставка за період користування кредитом - 8 296,57 гр.; ставка пені - 0,5% в день; можливість пролонгації відсутня.

Вважає, що кредитний договір не був підписаний з її сторони, сторони не домовилися про всі його істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків та погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним.

Зазначає, що Кредитний договір № 1-1-166094 вона не підписувала.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, в той час, коли у неї немає підтвердження, що гроші кредитодавцем їй передавалися, а отже, договір не може вважатися укладеним.

Крім того, в договорі також відсутні його істотні умови, передбачені законодавством, а саме Законом України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме: підписи сторін; не встановлено строк дії договору; не зазначено строк внесення фінансового активу та умови взаєморозрахунків; не зазначено відомості про ліцензію на право надання фінансових послуг, як обов`язків реквізит суб`єкта господарювання; не вказано мету отримання та конкретний спосіб надання кредиту; не вказано види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; не зазначено реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування;не вказано про необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг.

Вважає, що через відсутність численної кількості істотних умов договору, що впливають на можливість виконання сторонами договору, сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов, а тому договір не може бути визнаний укладеним.

Зазначила також, що кредитодавець не виконав встановлені Законом України « Про захист прав споживачів» вимоги, не надав їй інформації, визнаечної ст.4 Закону, що свідчить про нечесну підприємницьку діяльність.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 06 грудня 2019 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 15 січня 2020 року.

/ а. с. 74 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

03 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що 25 червня 2019 року позивачка оформила Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-166094 на сайті ТОВ «КФ.ЮА» в письмовій формі в електронному вигляді.

При цьому під час укладення договору скористалась електронним підписом.

На її мобільний номер, який вона зазначила в особистому кабінеті під час реєстрації, надійшов одноразовий ідентифікатор. Далі в Особистому кабінеті з`являється вікно, де зазначено, що для підписання договору Клієнт має ввести код з смс-повідомлення, при цьому з текстом договору Клієнт має можливість ознайомитись до його підписання за активним посиланням.

Після введення коду з смс-повідомлення у відповідне поле «код из sms» (ОТП- пароль) та натискання кнопки «оформити кредит» було здійснено підписання договору у відповідності до ст. 12 Закону України « Про електронну комерцію» в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, вважає, що Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-166094 було укладено належним чином у письмовій формі в електронному вигляді з накладенням електронного підпису одноразовим/мережевим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам законодавства.

За умовами договору позивачка отримала кредит у розмірі 11 698, 00 гр.

Враховуючи той факт, що кредитний договір був оформлений в електронній формі, кредит був наданий у безготівковій формі.

Під час заповнення анкети на сайті позивачем були надані банківські реквізити для зарахування коштів, а їх дійсність була перевірена під час процесу проходження ідентифікації та верифікації.

Крім того, під час оформлення кредиту позивачка акцептувала публічну пропозицію XPAY про використання електронних грошей.

Офіційний сайт www.kf.ua містить всю необхідну детальну інформацію для оформлення кредиту в режимі онлайн.

Позивачка є дієздатною особою, яка в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити її інтересам. Тим більше, особа, яка бажає оформити онлайн кредит, знаходиться не в відділені в присутності менеджера, а в комфортних для себе умовах та не обмежується в часі жодним чином, вона є вільною у виборі саме того виду кредиту, який підходить їй, в незрозумілій ситуації має можливість отримати моментальну консультацію від співробітника товариства через діалогове вікно, яке постійно є активним на сайті. Оформлення кредиту через сайт є в повній мірі добровільним, немає жодного тиску на особу, яка його оформляє та в будь-який момент має можливість припинити оформлення та відмовитись від отримання послуг.

Вважає, що позивачка, зареєструвавшись на сайті, виявила бажання отримати кредит, мала у своєму розпорядженні всю необхідну інформацію та можливість ознайомитись з нею відповідно до положень законодавства, в тому числі і з паспортом споживчого кредиту.

Її дії вважає зловживанням правами та бажанням уникнути виконання зобов`язання за договором.

Позивачка добровільно звернулась до товариства, виявила бажання отримати позику, надала необхідні документи, мала можливість повністю ознайомитись з усіма умовами та повністю пройшла весь процес отримання кредиту.

Вважає, що Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить в собі всю необхідну інформацію та істотні умови, а небажання позивача детально ознайомитись з усією необхідною інформацією до моменту його підписання є її виною. Товариство надає для загального доступу клієнтів всю інформацію, яка є необхідною, а тому знайомитись чи ні з цією інформацією є свідомим вибором кожного Клієнта.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

26 березня 2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Позивач не надав до суду доказів направлення додаткових пояснень відповідачу, а тому суд не бере їх до уваги.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК Укрїани підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, зазначені в ч.ч.1,2 ст.18 Закону, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Судом встановлено, що 25 червня 2019 року між сторонами був укладений Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-166094.

Відповідно до п. 3.1 Договору товариство на умовах цього Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі, визначеній п. 5. Договору, а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3. даного Договору.

Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі.

За п. 4.1 Договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів одноразовим/мережевим ідентифікатором).

У випадку оформлення Договору чи здійснення інших дій, пов`язаних із його виконанням в онлайн- режимі на Офіційному сайті Товариства за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом.

Відповідно до п. 5 Договору загальний розмір кредиту становить 11 698, 00 гр., а строк дії договору з 25 червня 2019 року по 21 грудня 2019 року, мета - споживчі цілі.

Згідно з п. 5.1 порядок надання кредиту - безготівковим шляхом.

/ а.с. 87 - 89 /

З паспорту споживчого кредиту вбачається, що позивачка була ознайомлена з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами, що підтверджується її електронним підписом.

Відповідно до листа ТОВ «ІКС ПЕЙ ГРУП» від 28 січня 2020 року № 2801/2020/5, 25 червня 2019 року здійснена успішна операція (Transaction ID 2310956), за результатами якої кредит на загальну суму 11 698, 00 гр., виданий ТОВ «КФ.ЮА» позичальнику ОСОБА_1 (номер телефону НОМЕР_1 ), був зарахований їй на електронний гаманець відповідно до акцептованої через сайт https://kf.ua/ Публічної пропозиції на укладення Договору про використання електронних грошей XPAY, оголошеної АТ «БАНК СІЧ» та ТОВ «ІКС ПЕЙ ГРУП» (розміщена за адресою https://www.sichbank.com.ua/ru/chastnyim-litsam/elektronni-groshi/).

/ а.с.90 - 92 /

Судом встановлено, що Договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому має містити електронний підпис позичальника.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт ) може бути наданя шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «КФ.ЮА» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Із запропонованими умовами позивач ознайомилася та погодилася з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК Украни договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, електронний договір є договором, укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Основні принципи правового регулювання у сфері електронної комерції визначені в ст.5 Закону України « Про електронну комерцію».

В частинах 2, 3 ст.5 Закону зазначено, що обмеження прав і свобод учасників відносин у сфері електронної комерції можуть встановлюватися виключно законом.

Правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на офіційному веб-сайті за адресою https://www.nfb.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html надано роз`яснення щодо тлумачення ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію» та деталізовано Порядок укладення електронного договору про надання позики на умовах фінансового кредиту в ITC небанківської фінансової установи, який характеризується такими етапами:

- Етап: клієнт (споживач) ідентифікувався в ITC (ч. 8 ст. 11 Закону). При цьому ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в ITC суб`єкта електронної комерції (ч. 4 ст.14 Закону);

- Етап: клієнт (споживач) в ITC надає всю необхідну інформацію для формування фінансовою установою належної пропозиції клієнту (споживачу), при цьому ITC має передбачати технічну можливість клієнта (споживача) змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття ним пропозиції (абз. 3 ч. 8 ст. 11 Закону);

- Етап: фінансовою установою направляється (розміщується) клієнту (споживачу) в ITC індивідуальна оферта (з відповідними активними посиланнями на інші частини оферти, у разі їх наявності), яка має містити істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦКУ та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (ч. 1 ст. 11 Закону), а також статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (за умови поширення);

- Етап: акцептування клієнтом зазначеної в III етапі оферти шляхом надсилання електронного повідомлення або заповненням формуляра заяви (форми), які повинні містити істотні умови кредитного договору, про прийняття такої пропозиції (ч. 6 ст. 11 Закону). При цьому зазначені електронне повідомлення та заява (формуляр) підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). Одноразовий ідентифікатор направляється споживачу засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися тільки один раз;

- Етап: після акцептування клієнтом (споживачем) оферти, він повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Документ повинен містити обов`язкові відомості відповідно до ч. 1 статті 11 Закону, рекомендується також зазначати умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів (за необхідності).

При цьому Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ITC (далі - Log file), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Така інформація відповідачем долучена до відзиву , яка в порядку, визначеному ч.ч.4,5 ст.178 ЦПК України, направлена позивачу.

Крім того, ідентифікація позивачки, як Клієнта, при укладенні договору, підтверджується наданим відповідачем фото останньої з розгорнутим паспортом.

Обставини, зазначені відповідачем у відзиві, позивач не спростувала, доказів протилежного не надала, і порушення її прав при укладенні договору не довела.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

При зверненні до суду, позивач зазначає, що вона зазначений договір не укладала і доказом цього є те, що в ньому відсутній її підпис.

Як зазначено вище, Договір між сторонами був укладений в електронній формі, отже, містить її електронний підпис, як позичальника.

З точки зору ч.2 ст.639 ЦКУкраїни та Закону України « Про електронну комерцію» електронний договір є договіром, укладеним у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її

прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У Кредитному договорі, укладеному між сторонами, зазначена мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами договір позики містить визначені законом умови, як істотні, та узгоджується з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Посилаючись на недійсність укладеного договору, позивач обмежилася лише самим аналізом законодавства, яке регулює порядок та підстави визнання угод недійсним, не довівши при цьому допущення будь-яких порушень при укладенні договору щодо неї.

Крім того, аналізуючи законодавство, яке регулює порядок укладання та виконання такого роду договорів, позивачка не спростовує самого факту отримання кредитних коштів та дій, вчинених нею особисто, для його отримання.

Відповідно до ч.ч.1,3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, при зверненні до суду з позовом на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Частинами 5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка, отримавши відзив відповідача на позов, будь-яких доказів, які б спростовували приведені в ньому обставини укладення кредитного договору в електронній формі, не надала.

При цьому не заперечувала вчинення власних дій у приведеній у відзиві послідовності, необхідних для реєстрації та ідентифікації на сайті відповідача, достатніх та необхідних для входження в систему, реєстарції в ній, підписання договору та отримання кредиту.

З урахуванням цього, ненадання позивачкою доказів, які б спростовували надані відповідачем докази, підстави для висновку про недійсність укладеного між сторонами договору відсутні.

Суд не приймає до уваги приведені позивачкою в обґрунтування позову підстави, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 Закону України « Про електронну комерцію» та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

В приведеному вище аналізі судом надана оцінка твердженням позивачки щодо підпису в договорі, інформації про перерахування їй коштів, а також відповідності умов договору ст.638 ЦК України та Закону України « Про захист прав споживачів».

Перерахування коштів позивачці за умовами договору та форму такої послуги підтверджено листом ТОВ «ІКС ПЕЙ ГРУП» від 28 січня 2020 року, що позивачкою не спростовується.

Крім того, суд при цьому враховує також те, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" документи за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними.

При цьому, згідно із ст. 18 цього Закону, електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дає можливість перевірити цілісність електронних документів на цих носіях.

Електронні документи не потребують наступного паперового підтвердження.

Таким чином, посилання позивачки на відсутність письмового договору на отримання кредитних коштів, а також доказів перерахування їй кредитних коштів, суд вважає безпідставними, оскільки введення коду з смс-повідомлення у відповідне поле «код из sms» (ОТП- пароль) та натискання кнопки «оформити кредит» для отримання готівки є підписанням електронного документа за допомогою електронного підпису.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, позивачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, а тому не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 1,2, 11, 202, 203, 215, 509, 525, 526, 626, 638, 641, 644,1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про захист парв споживачів», ст.ст. 4, 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва