справа № 489/5164/19
провадження №2/489/709/20
24 червня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грант - 148» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У вересні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Виконавчого комітету Ленінського виконкому міста Миколаєва від 22.07.1980 батьку позивача ту його сім`ї з трьох членів було надано трикімнатну кімнату за вищевказаною адресою та видано ордер №612. Згодом позивач стала основним квартиронаймачем та власником особового рахунку. Згідно Відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 06.08.2019, виданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, за вищевказаною адресою зареєстровані: позивач, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідач. Проте, відповідач не проживає у спірній квартирі з самого народження, після повноліття жодного разу не з`явився за адресою своєї реєстрації, не сплачував комунальні платежі, не отримував кореспонденцію за даною адресою, його особисті речу в квартирі відсутні, квартирою він взагалі не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинив, він з самого народження проживає за іншою адресою, і жилим приміщенням не користується понад 29 років. Позивач вважає, що наведені обставини є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 22.06.2020 на 08:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грант - 148» надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Третя особа ОСОБА_3 причини своєї неявки не повідомила, правом на подання пояснень щодо позову не скористалась.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Відповідно до ордеру №612 від 22.07.1980, виданого Виконавчим комітетом Ленінського райвиконкому міста Миколаєва, право на зайняття квартири АДРЕСА_1 надано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8
Згідно свідоцтва НОМЕР_3, виданого на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради №402 від 25.07.1997, на ім`я позивача відкрито особистий рахунок за вищевказаною адресою з правом укладення договору найму житлової площі.
Згідно Відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/ будинку Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №19.03.03-25/І/4088/19 від 06.08.2019, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Згідно відомостей, наданих на запит суду Відділом обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою.
Актом не проживання від 24.07.2019, засвідченим сусідами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підтверджується, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживає з 01.07.1990, не користується житло-комунальними послугами, не допомагає фінансово, з дня народження і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з тіткою.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку.
Таким чином, враховуючи, що законодавством чітко передбачено, що у разі відсутності наймача понад шість місяців, він втрачає право користування житлом, а відповідач в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає позивачу у здійсненні прав і нести обов`язки щодо вказаної квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягають задоволенню.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на оплату якого понесені нею при зверненні до суду.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
треті особи: ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грант - 148», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 148.
Повний текст судового рішення складено 24.06.2020.
Суддя І.В.Коваленко