Справа № 428/3871/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що вона разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власницею кімнат, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач, який є сином позивача, з вересня 2015 року не проживає за вказаною адресою, однак у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається. Комунальні послуги відповідач не сплачує, тому позивач разом зі своїм чоловіком змушені нести додаткові витрати. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування кімнатами АДРЕСА_8 .

1.2. Відповідач подав суду письмовий відзив, в якому вказав, що він є співвласником вищевказаного приміщення, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування цим приміщенням.

1.3. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 26.04.2013 Управлінням житлово-комунального господарства міськради, жиле приміщення у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та площа приміщень спільного користування) належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно із листом Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради від 21.05.2020 № 677 житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_8 приватизовано на підставі розпорядження вказаного Управління № 162 від 26.04.2013 на склад сім`ї чотири людини. На праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 належить 1/4 частка загальноъ площы даного примыщення.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209798892 від 21.05.2020 житлове приміщення у гуртожитку (секція), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_8 , на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині) належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Підстава для державної реєстрації права власності: свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , видане 26.04.2013 Управлінням житлово-комунального господарства міськради м. Сєвєродонецька.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї № 24540 , виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, станом на 02.05.2018 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , її чоловік - ОСОБА_6 , її син - ОСОБА_2 , її син - ОСОБА_3 , її донька - ОСОБА_4 .

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

3.2. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд звертає увагу, що житлове приміщення у гуртожитку (секція), розташована за адресою: АДРЕСА_8 , на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині) належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є співвласником кімнат, права користування яких його просить позбавити позивач.

На думку суду, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статей 391, 405 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням.

Отже, визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатами АДРЕСА_8 , призведе до обмеження права останнього у користуванні своєю власністю, що суперечить положенням Конституції України, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ЦК України.

4.2. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що слід відмовити у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд зауважує, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.05.2020 було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір).

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Д.Б. Баронін