Ухвала

01 червня 2020 року

м. Київ

справа № 756/11478/19

провадження № 61-5007ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання зобов`язання таким, що припинено внаслідок його виконання, визнання іпотеки припиненою, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання зобов`язання таким, що припинено внаслідок його виконання, визнання іпотеки припиненою, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору від 11 квітня 2008 року № 0503/0408/45-007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 , таким, що припинено.

Визнано іпотеку, яка виникла на підставі іпотечного договору від 11 квітня 2008 року № 0503/0408/45-007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 , припиненою.

У іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2019 року скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано іпотеку, яка виникла на підставі іпотечного договору від 11 квітня 2008 року № 0503/0408/45-007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 , припиненою.

У іншій частині вимог відмовлено.

08 травня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та закрити провадженні у справі в цій частині.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу здано на пошту 08 травня 2020 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник вказує про те, що постанову суду апеляційної інстанції він отримав лише 13 березня 2020 року, а також у зв`язку із веденням на території України карантину в нього не було можливості вчасно подати касаційну скаргу, однак доказів не надано.

Наведені заявником причини, що призвели до пропуску строку на касаційне оскарження, не можуть бути визнані поважними, оскільки не підтверджені належними доказами.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно навести поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження підстав пропуску цього строку.

Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначено конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 29 червня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк