Справа № 502/217/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Вижинської А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 11.02.2019 року з позовною заявою до відповідача Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно

В обґрунтування первісної позовної заяви та уточненої позовної заяви від 10.04.2019 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, площею 62,1 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою оформлення прав на спадкове майно, позивач 29.10.2018 року звернулась до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з огляду на те, що відповідно до п. 4.15, п. 4.18. гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку.

Також позивач вказує, що батько позивача побудував будинок, що підтверджується рішенням виконкому Кілійської міської ради Одеської області від 25.05.1967 року №120, яким було надано дозвіл ОСОБА_2 знести аварійний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та побудувати на цьому ж місці житловий будинок.

Проте, за життя спадкодавець не оформив право власності на побудоване ним домоволодіння, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Кілійської районної ради «РБТІ» від 18.10.2018 року № 748. Таким чином, у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння позивачу було відмовлено, з огляду на те, що документ, що посвідчує право власності на вищезазначений будинок відсутній та було рекомендовано звернутись до суду.

Також позивач вказує, що в свідоцтві про смерть спадкодавця його прізвище зазначене як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про народження позивача в графі батько зазначено прізвище « ОСОБА_4 ».

В звязку з зазначеним, позивач просив суд:

- встановити факт родинних відносин між фізичним особами, а саме встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку в АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, загальною площею: АДРЕСА_3 1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданння не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачами позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 повторно виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 60 від 26.02.1954 року, /а. с. 9/.

Згідно рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради депутатів трудящихся № 120 від 25.05.1967 року встановлено, що дозволено (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_7 », знести перебуваючий в його особистій власності аварійний житловий будинок в АДРЕСА_2 та побудувати на земельній ділянці новий житловий будинок, /а. с. 20/.

Відповідно до плану земельної ділянки по АДРЕСА_2 відведеної рішенням виконкому районної Ради депутатів трудящихся № 120 від 25.05.1967 року встановлено, що ОСОБА_2 дозволено будівництво будинку на земельній ділянці площею 600 кв. м., /а. с. 22/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 10.05.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 157 від 10.05.2005 року, /а. с. 10/.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 527/01-16 від 29.10.2018 року встановлено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду, /а. с. 13/.

Згідно рішення Кілійської міської ради Одеської області № 175 від 18.12.2018 року встановлено, що змінено адресу об`єкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що значиться по АДРЕСА_4 ) на наступну адресу: АДРЕСА_1 , /а. с. 15/.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складений 20.08.2018 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з: літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 62, 1 кв. м., житловою площею 47, 2 кв. м.); літ. «а» - веранди, літ «Б» - літньої кухні; літ. «В» - літньої кухні; літ. «Г» - бані; літ. «Д» - навісу; літ. «Е» - убиральні; літ. «Ж» - гараж; № 1-5, І надвірних споруд, /а. с. 17-19/.

З довідки Комунального підприємства Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 748 від 18.10.2018 року встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «РБТІ» станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 не зареєстровано, /а. с. 12/.

Довідкою за вих. № Л-1314 від 13.11.2018 року встановлено, що згідно реєстрової книги, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області від 25.02.1999 року № 36 передана у власність ОСОБА_2 , /а. с. 11/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт, що спадкодавець ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 та відповідно в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності ОСОБА_2 житлового будинку по АДРЕСА_6 ), який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, вона позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 223, 247, 259, 263-265, 315, 354 ЦПК, ст. ст. 16, 1233, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між фізичним особами, а саме встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з: літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 62, 1 кв. м., житловою площею 47, 2 кв. м.); літ. «а» - веранди, літ «Б» - літньої кухні; літ. «В» - літньої кухні; літ. «Г» - бані; літ. «Д» - навісу; літ. «Е» - убиральні; літ. «Ж» - гараж; № 1-5, І надвірних споруд після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос