Справа № 336/5320/18
Провадження № 6/336/147/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виділення частки майна боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся до суду з поданням про виділення частки майна боржника.

В поданні зазначає, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 59826472 з примусового виконання виконавчих документів:

- виконавчого листа № 336/447/19 від 17.07.2019 р., виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.03.2013 р. у сумі 111213,52 грн.;

- виконавчого листа № 336/5320/18 від 24.04.2019 р., виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором про споживчий кредит № 121-0187 від 22.01.2018 р. в сумі 13993,64 грн.;

- виконавчого листа № 336/5320/18 від 24.04.2019 р., виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» судового збору в сумі 1762 грн..

15.05.2019 р. та 25.03.2020 р. за вищевказаними виконавчими документами державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких були надіслані сторонам виконавчого провадження, у відповідності до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження встановлено, що боржник на податковому обліку та у трудових відносинах не перебуває, пенсію не отримує, рахунків за боржником не зареєстровано, автотранспортні засоби за боржником не обліковуються, нерухоме майно не значиться.

В ході примусового виконання рішень судів, також, було встановлено, що згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 9 від 08.04.2020 р. боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з громадянином Республіки Ірак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис № 1118, дата складання 17.10.2009 року Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області.

Також, державним виконавцем було встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2015 р. у справі № 336/9337/14-ц, пр. № 2/336/296/2015 р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано. В результаті розірвання шлюбу боржник змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

В ході виконання виконавчого провадження, також, встановлено, що у час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 12.12.2012 р., на підставі договору купівлі-продажу № 2678 від 11.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом, на ім`я ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,23 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м..

У відповідності до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Станом на 10.04.2020 р. загальний розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням складає 140153,24 грн., що перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Посилаючись на ст.ст. 68-70 СК України, заступник начальника Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просить виділити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було набуте подружжям за час шлюбу з громадянином Республіки Ірак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,23 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м..

В судове засідання 29.05.2020 р. представник Шевченківського ВДВС не з`явився, за поданням заступник відділу просить розглянути подання без участі представника відділу.

Представник заінтересованої особи АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» надіслав до суду заяву про розгляд подання без його участі, просить подання задовольнити.

Представник заінтересованої особи АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання 29.05.2020 р. не з`явився, про день, час і місце розгляду подання повідомлявся у встановленому порядку, інформація про вручення судової повістки відсутня.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду подання повідомлялась у встановленому порядку шляхом направлення судової повістки за адресою: АДРЕСА_2 , яка повернулася до суду у зв`язку з відсутністю адресату.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , який про день, час і місце розгляду подання був повідомлений належним чином шляхом вручення судової повістки, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд розглядає у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подання та матеріали, що до нього додані, та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню.

Як встановлено в судом, на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС цу м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться зведене виконавче провадження № АСВП № 59826472 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 111213,52 грн., на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 13993,64 грн. та судового збору у сумі 1762 грн..

В добровільному порядку боржником рішення суду не виконані. У ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 на податковому обліку та у трудових відносинах не перебуває, пенсію не отримує, рахунків за нею не зареєстровано, автотранспортні засоби за не обліковуються, нерухоме майно не значиться.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 р. по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Так, у справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з громадянином Республіки Ірак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1118 від 17.10.2009 року, складений Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2015 р. у справі № 336/9337/14-ц, пр. № 2/336/296/2015 р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірвано. В результаті розірвання шлюбу боржник змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

У час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі договору купівлі-продажу № 2678 від 11.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом, на ім`я ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,23 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м..

У відповідності до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, у відповідності до положень Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , яка придбана у період шлюбу з ОСОБА_3 та зареєстрована на його ім`я.

Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. На час направлення подання до суду боржник ОСОБА_1 на податковому обліку та у трудових відносинах не перебуває, пенсію не отримує, рахунків за нею не зареєстровано, автотранспортні засоби не обліковуються, нерухоме майно не значиться. Від добровільного виконання судових рішень ОСОБА_1 ухиляється.

Проаналізувавши всі обставини у справі, суд дійшов висновку про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 368, 370 ЦК України, ст.ст. 68, 69, 70 СК України, ст.443 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виділення частки майна боржника - задовольнити.

Виділити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОУПП НОМЕР_1 , яке було набуте подружжям за час шлюбу з громадянином Республіки Ірак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,23 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.В.Дмитрюк