Житомирський апеляційний суд
Категорія 48 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/13040/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на господарські споруди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом та після його уточнення просила суд у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на літню кухню, яка позначена на плані під літерою «Б», та на погреб, позначений на плані під літерою «А» та припинити право спільної частикової власності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Представник зазначає, що ним 24.02.2020 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в розгляді двох справ в Обухівському районному суді м. Києва, дане клопотання було зареєстровано в канцелярії та долучене до матеріалів справи. Тобто представник не мав фізичної можливості з`явитися в Богунський районний суд.

Відзив на апеляційну скаргу, заперечення щодо поданих заяв чи клопотань до суду не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Хоменко С.О. просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилась в судові засідання, що відбулися 29.11.2019 та 25.02.2020, а причини її неявки судом визнані неповажними.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2019 року представник позивача подав до суду клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 29.11.2019, за станом здоров`я (том 2 а.с.22).

24.02.2020 представник позивача подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 25.02.2020, у зв`язку з його зайнятістю в інших судових засіданнях (том 2 а.с.25).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша).

Із зазначеною конституційною гарантією узгоджуються положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, згідно з якими кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка сформульована у рішенні від 25.12.1997 № 9-зп, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші утиски прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Таким чином, оскільки представником позивача суду було надано заяви про відкладення розгляду справи, призначених на 19.11.2019 та 25.02.2020, залишення судом першої інстанції позовної заяви без розгляду в зв`язку з повторною неявкою у вищевказані судові засідання не відповідає нормам п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, санкції яких не підлягають до застосування у разі надходження від позивача заяви про причини неявки.

Враховуючи викладене, висновок суду про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є таким, що порушує норми процесуального права.

Відповідно до п.6 ч 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального

права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Богунським районним судом м. Житомира ухвалу від 25 лютого 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 02 червня2020 року