Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 372/3673/15-ц

провадження № 61-15657св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у складі судді Кравченка М. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит у розмірі 40 000 доларів США, строк повернення - до 02 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором 02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 146685, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов`язань у повному обсязі.

АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов`язання виконало повністю.

08 грудня 2011 року між правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» -АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях і отримує право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

ОСОБА_2 неналежним чином виконував обов`язки з погашення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого станом на 30 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 274 676,25 грн, яка складається із: основної заборгованості за кредитом - 774 963,77 грн, заборгованості за процентами - 1 066 947,94 грн, пені - 405 845,64 грн, трьох процентів річних від простроченої основної заборгованості за кредитом - 13 326,47 грн, трьох процентів річних від простроченої заборгованості за процентами - 13 592,43 грн.

На досудову вимогу банку від 18 серпня 2015 року про погашення заборгованості ОСОБА_1 як поручитель не відреагувала.

З огляду на викладене ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 2 274 676,25 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про припинення поруки.

Позов мотивовано тим, що у листопаді 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до неї та ОСОБА_2 (боржника) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року № 0, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд припинити поруку за договором поруки № 146685, укладеним 02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , з підстав, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2015 року (протокольно) зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду з первісним позовом ПАТ «Дельта Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Припинено дію поруки відповідно до договору поруки, укладеного 02 жовтня 2007 року № 146685 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , щодо поручительства за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року № 0.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пред`явивши до суду 02 листопада 2009 року позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року № 0, банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи те, що у спірних правовідносинах днем настання строку виконання основного зобов`язання є 02 листопада 2009 року, а з позовом до поручителя ОСОБА_1 первісний позивач звернувся після закінчення встановленого законом шестимісячного строку - лише 31 серпня 2015 року, то заява ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Оскільки у спірних правовідносинах поручитель не має передбаченого законом обов`язку нести відповідальність за невиконання боржником зобов`язання, то правові підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку виконати грошове зобов`язання відсутні, а тому вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та обґрунтував висновки, викладені в рішенні, дотримався норм процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що звернення первісного кредитора до суду у 2009 році з позовом до боржника і поручителя про стягнення кредитної заборгованості не змінило умов кредитного договору та договору поруки.

Суди не звернули увагу на те, що відповідно до пункту 3.1 договору поруки строком припинення поруки є повне виконання позичальником та поручителем зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому порука є такою, що не припинилася.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» і витребувано із Обухівського районного суду Київської області цивільну справу № 372/3673/15-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року цивільну справу № 372/3673/15-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про припинення поруки призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 заперечувала проти доводів касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення вважала законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи

02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 40 000 доларів США.

Відповідно до пункту 1.2.2 кредитного договору від 02 жовтня 2007 року

№ 0 термін повернення кредиту - до 02 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним договором, 02 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 146685, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобов`язань у повному обсязі.

02 листопада 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року (справа № 2610/19851/2012). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року позов АКІБ «УкрСиббанк», а також зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про припинення правовідносин за договором поруки, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними, залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання (пункт 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року), та у зв`язку з поданням представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяви про залишення їхніх зустрічних позовів без розгляду (пункт 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року).

08 грудня 2011 року між правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях і отримує право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року № 0 станом на 30 липня 2015 року становить 2 274 676,25 грн та складається з: основної заборгованості за кредитом - 774 963,77 грн, заборгованості за процентами - 1 066 947,94 грн, пені - 405 845,64 грн, трьох процентів річних від простроченої основної заборгованості за кредитом - 13 326,47 грн, трьох процентів річних від простроченої заборгованості за процентами - 13 592,43 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального закону.

Щодо позовних вимог за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У пункті 3.1 договору поруки зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 6.1.2 кредитного договору зазначено, що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_2 виконання зобов`язання за кредитним договором позивач використав відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та наведених умов кредитного договору право вимагати дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, звернувшись 02 листопада 2009 року до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року (справа № 2610/19851/2012).

Таким чином, банк змінив строк виконання зобов`язання з повернення кредиту, передбачений пунктом 1.2.2 кредитного договору від 02 жовтня 2007 року № 0.

Оскільки кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від 02 листопада 2009 року - моменту звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 2610/19851/2012).

Натомість ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з цим позовом у серпні 2015 року.

Таким чином, висновок судів про відмову ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні первісного позову є правильним.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що відповідно до пункту 3.1 договору поруки строком припинення поруки є повне виконання позичальником та поручителем зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому порука є такою, що не припинилася, є необґрунтованими з огляду на таке.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження

№ 14-594цс18).

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 про припинення поруки

У постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1599цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Враховуючи те, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 як поручителя заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року та не визнає доводів ОСОБА_1 за зустрічним позовом про визнання поруки припиненою, між сторонами існує спір про право.

Встановивши відсутність у ОСОБА_1 як поручителя передбаченого законом обов`язку відповідати за зобов`язанням ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору від 02 жовтня 2007 року № 0, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк