КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 756/8973/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5703/2020Головуючий у суді першої інстанції - Жук М.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року про забезпечення позову тана ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 рокупро скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 375 091 грн. 64 коп., заподіяної внаслідок викрадення транспортного засобу Lexus ES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04.12.2019 року ОСОБА_3 було подано до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на автомобіль марки «Toyota», модель «Сamry», чорного кольору, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) 4T1 НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову у запропонований в ній спосіб, посилалася на те, що до 2019 року вказаний автомобіль перебував у її користуванні, оскільки був переданий їй ОСОБА_1 на час проведення дій з розшуку належного їй на праві власності автомобіля марки LexusES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Разом з тим, вказує, що з огляду на відібрання у неї зазначеного автомобіля, який, в свою чергу, перебуваючи у її користуванні, частково забезпечував виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, існує реальна загроза його продажу власником на користь третіх осіб, що, як наслідок, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (а.с. 20-22).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року заяву задоволено. Накладено арешт на рухоме майно із забороною його відчуження, яке на праві власності належить ОСОБА_1 , а саме: автомобіль марки ToyotaCamry, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року, чорного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) 4T НОМЕР_4 (а.с. 26-28).

14.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року.

В обґрунтування заяви посилався на не співмірність вжитих судом заходів забезпечення позову позовним вимогам, а також на відсутність обставин, які б свідчили про існування реальних ризиків відчуження ним автомобіля з метою унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову (а.с. 30-33).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а.с. 42, 43).

Не погоджуючись з ухвалами суду про забезпечення позову та про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив вищевказані ухвали скасувати.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги посилався на не співмірність вжитих судом заходів забезпечення позову позовним вимогам, а також на відсутність обставин, які б свідчили про існування реальних ризиків відчуження ним автомобіля з метою унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, зазначав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2019 року вже накладено арешт на автомобіль марки ToyotaCamry, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року, чорного кольору (а.с. 46-48).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.02.2020 року цивільну справу повернуто до Оболонського районного суду м. Києва для усунення недоліків її оформлення (а.с. 52, 53).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.03.2020 року апеляційну скаргу залишено без руху (а.с. 57-59).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.04.2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору (а.с. 67, 68).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.04.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвали про забезпечення позову та про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 69-70).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 76-77).

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за відомими суду адресами.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення позивача з даним позовом слугувало те, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 без відповідної на те згоди позивача належний останньому на праві власності автомобіль, а в подальшому - вказаний автомобіль було викрадено.

За вказаних обставин, позивач, заявляючи вимоги про стягнення матеріальних збитків, звернувся до суду з заявою про забезпечення свого позову, оскільки, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості та/або утруднення виконання рішення суду.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.

Також, як передбачено ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Постановляючи оскаржувані ухвали суд дотримався указаних вище вимог законодавства та, з огляду на характер пред`явлених вимог, існування між сторонами спору щодо відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок викрадення автомобіля, а також об`єктивну можливість відповідача ОСОБА_1 розпорядитися належним йому на праві власності транспортним засобом, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову, та також їх скасування, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилання апелента на недоцільність забезпечення позову через наявність ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.12.2019 року про накладення арешту на автомобіль марки «ToyotaCamry», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, спрямованим на збереження речових доказів.

При цьому, слід зауважити, що заходи забезпечення мають тимчасовий характер і не порушують прав апелянта на володіння і користування майном, а лише тимчасово (до розгляду справи по суті, ухвалення відповідного судового рішення та набрання ним законної сили) обмежують можливість розпорядження, забезпечуючи тим самим ефективну можливість виконання судового рішення, у випадку задоволення позову. У випадку ж відмови у задоволенні позову, вжиті судом заходи підлягають скасуванню.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених ухвал не впливають.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвал, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвал суду без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2019 року про забезпечення позову та ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду в частині залишення без задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову.

Повний текст постанови складений 22 червня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська