У х в а л а

23 червня 2020 року

м. Київ

справа № 643/11249/19

провадження № 61-8955ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з зазначеним вище позовом.

Позовні вимоги МТСБУ обґрунтовано тим, що 02 вересня 2017 року у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Міцубісі», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «ВАЗ 2111», номерний знак НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_3 .

У результаті вказаного ДТП автомобіль «ВАЗ» зазнав механічних пошкоджень. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні зазначеного правопорушення.

МТСБУ сплатило на користь потерпілої сторони страхове відшкодування у розмірі 49 844 грн 44 коп.

З метою визначення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 , вартість послуг якого складають суму у розмірі 700 грн.

Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на підготовку документів та визначення розміру шкоди складає суму у розмірі 50 544 грн 44 коп.

У зв`язку з тим, що на момент ДТП ОСОБА_2 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні у МТСБУ виникло право вимоги до винуватиці ДТП про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

Враховуючи викладене, заявник просило суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму завданої майнової шкоди у розмірі 50 544 грн 44 коп.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 12 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 травня 2020 року. у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено.

Рішення попередніх судів мотивовано тим, що позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

12 червня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку МТСБУ подано касаційну скаргу, що надійшла 15 червня 2010 року, в якій заявник просить суд скасувати заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2020 року, й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог МТСБУ.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Так у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 102 грн.

Ціна позову у справі становить 50 544 грн 44 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягаю касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки МТСБУ подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176 пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку регресу відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара