УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

м. Київ

справа № 307/104/16

провадження № 61-8067ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новоселицької сільської ради про скасування рішень сесії та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року рішення Тячівського районного суду від 12 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, щопісля ухвалення рішення у даній справі, з листа Новоселицької сільської ради від 25 вересня 2018 року, стало відомо про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, без вилучення її від землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вважає, що дана обставина є нововиявленою, оскільки не була і не могла бути відома заявнику та суду на час розгляду справи. Просить переглянути рішення Тячівського районного суду від 12 липня 2016 року та його позов задовольнити.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

12 травня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду у якійпросить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви виходив з того, що викладені у заяві обставини не є нововиявленими, ці обставини існували на час розгляду справи й були предметом розгляду у справі та були досліджені судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги про неповне дослідження судами попередніх інстанцій обставин справи не є у розумінні статті 423 ЦПК України нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новоселицької сільської ради про скасування рішень сесії та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель