17.06.2020 227/280/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області, у складі:
Головуючого судді Левченка А.М.,
секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
24 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макєєв Олександр Володимирович звернувся до судуз позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 160 000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 23.12.2018 року позивач придбав у відповідача під виплату легковий автомобіль Mitsubishi L 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору за 320 000грн. Відразу було сплачено 160 000 грн, решту повинен був сплатити до 01 грудня 2019 року, що підтверджується розпискою, однак не зміг розрахуватися вчасно через матеріальні труднощі. 07.12.2019 року відповідач забрав вказаний автомобіль за допомогою евакуатора та відмовився повернути сплачені грошові кошти. За даних обставин позивач звернувся із заявою до Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, 08.12.2019 року було внесено відомості до ЄРДР за ст. 356 КК України. Позивач вважає, що оскільки відповідач забрав переданий ним під виплату автомобіль, який утримує у себе, сплачена частина домовленої сторонами його вартості у розмірі 160 000грн, підлягає поверненню.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
25 березня 2020 року судом було отримано відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Зазначає, що у грудні 2018 року домовилися з позивачем оформити договір купівліпродажу спірного автомобіля розпискою, визначили вартість автомобіля 320 000грн та позивач надав суму у розмірі 160 000 грн, яку у розписці визначили, як залог. Позивач зобов`язався сплатити залишок суми до 01 грудня 2019 року. На виконання договору позивачу було передано автомобіль, який перебував у його користуванні протягом року, однак останній не розрахувався у зв`язку із чим відповідач був вимушений після 01 грудня 2019 року відмовитися від належного переоформлення транспортного засобу на позивача та повернути автомобіль. Також відповідач зазначає, що позивач порушив його цивільні права, спричинив матеріальні збитки, відмовився від виконання умов договору за розпискою, не сплатив вартість автомобіля, який експлуатував цілий рік, внаслідок чого пробіг транспортного засобу збільшився більш ніж на 10 000 км та впала його вартість. Вважає, що сума 160 000грн, яка визначена у розписці, як застава та передана при укладанні договору не підлягає поверненню, оскільки саме позивач відмовився від правочину, не виконавши своє зобов`язання по сплаті вартості автомобіля у строк обумовлений в розписці.
Ухвалою суду від 06 травня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Сторонни та їхні представники свої вимоги та заперечення підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, які викладені в заявах по суті справи.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що власником автомобіля Mitsubishi L 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Відповідно до розписки від 23.12.2018 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 160000,00 грн за автомобіль Mitsubishi L 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язався зняти транспортний засіб з обліку, або переоформити, або скласти генеральну довіреність за умови повної оплати. Сторони визначили вартість автомобіля 320 000 грн.
Із змісту розписки від 23.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 придбав автомобіль Mitsubishi L 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатив залогову вартість у розмірі 160000,00 грн та зобов`язався до 01 грудня 2019 року сплатити залишок суми, а саме у160000,00 грн.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст. 356 КК України.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору.
Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови.
Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися.
Як випливає з цивільного законодавства, аванс - це грошова сума або інша майнова цінність, яка передається однією стороною договору другій у рахунок майбутніх платежів. На відміну від завдатку, який при невиконанні договору стороною, що дала завдаток, нею втрачається, аванс у разі порушення умов договору повертається стороні, яка його видала. Як і завдаток, аванс служить доказом укладення договору, але, на відміну від завдатку, не є способом забезпечення виконання зобов`язання. Тому будь-яка попередня плата вважається авансом, якщо в договорі немає прямої вказівки на те, що ця плата є завдатком. При належному виконанні договірного зобов`язання аванс включається в загальний рахунок остаточної плати.
Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобов`язання, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобов`язання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення у всіх випадках невиконання договору.
На підставі викладених норм права та встановлених обставин, а також враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, суд дійшов висновку про те, що передана ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 160000,00грн, яка названа в розписці «залогова вартість», є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 89, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) аванс в сумі 160000 (сто шістдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити учасникам справи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складений 26 червня 2020р..

Суддя А.М. Левченко

17.06.2020