Справа № 266/1335/20
Провадження № 2/266/543/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Обґрунтування позову зазначала, що на підставі виконавчого документу виданого Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області по праві № НОМЕР_1 /963/19 від 01.03.2019 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з 26.02.2019 року і до досягнення повноліття дитини. Однак відповідач не сплачує аліменти, в результаті чого станом на 19.12.2019 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості, зробленого державним виконавцем в рамках виконавчого провадження.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 12018,24 грн. за період з 20.12.2019 року по 19.02.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ухвали суду від 31.03.2020 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Судовим повідомленням, відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному порядку.

Так, відповідач надав на адресу суду заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 12.03.2019 року на підставі судового наказу №26/963/19 виданого 01.03.2019 року було відкрито виконавче провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження він отримав лише в середині травня 2019 року, відповідно про наявність заборгованості він дізнався лише після її отримання від державного виконавця. В грудні 2019 року ним була повністю погашена заборгованість навіть із переплатою, про що надав розрахунок державного виконавця. Також вказав, що він сплачує ще аліменти на утримання сина від першого шлюбу. Крім того вказав, що в провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя перебуває цивільна справа №266/5466/19 про стягнення пені. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем відповіді на відзив не надано.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Саме така правова позиція 03.04.2019 року висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/5466/19.

Відповідно до ч. 5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що на примусовому виконанні в Приморському ВДВС у місті Маріуполі східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий документ виданий Приморським районним судом м. Маріуполя №266/963/19 від 01.03.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини доходів починаючи з 26.02.2019 року, АСВП №58577052.

Відповідно до розрахунку наданого державним виконавцем заборгованість ОСОБА_2 за аліментами у грудні 2019 року становить 1438 грн., частково сплачені аліменти в розмірі 2396,00 грн., загальна сума заборгованості з 26 лютого 2019 року станом на 31 грудня 2019 року складає 27538,50 грн. (а.с.16).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.16) вбачається, що після виникнення заборгованості у грудні 2019 р. в якому аліменти були погашені частково у наступному місця у січні 2020 р. Відповідачем повністю погашена заборгованість по аліментам, а саме сплачено 35256,00 грн. (з них згідно квитанцій від 06.01.2020 4965,05 грн. та від 14.01.2020 р. - 28179,00 грн. (а.с. 17).

Таким чином станом на 14.01.2020 року заборгованість по сплаті аліментів у Відповідача відсутня.

Оскільки Відповідачем погашення несплачена частка місячного платежу за грудень 2019 року (1438,00 грн.) - 06 січня 2020 року, то розрахунок пені суд робить наступним чином: 1438,00 грн. заборгованість х кількість прострочених днів по сплаті аліментів у грудні 2019 року 12 днів (з дня сплати частки місячного платежу) + у січні 2020 року 5 днів (5 січня 2020 р. день який передує погашенню заборгованості) х на 1%, що становить 244,46 грн. та підлягає стягненню.

Що стосується вимог Позивача про стягнення пені за січень лютий 2020 року, суд зазначає про таке.

Враховуючи, що Відповідачем у січні 2020 року сплачено 35256,00 грн., що в себе включає як нараховані аліменти у січні 2020 р. у розмірі 3834,00 грн. так і заборгованість у розмірі 27538,50 грн., що свідчить про відсутність будь-якої заборгованості по аліментам у січні 2020 р. переплата по аліментам склала 3838,50 грн., відповідно в лютому 2020 році відповідач маючи обов`язок сплати аліменти у розмірі 3834, 00 грн. не мав заборгованості,

З наведеного вбачається, що Відповідач здійснював частково погашення по аліментам, а в січні повністю виконав свої обов`язки зі сплати аліментів, а відтак відсутня правова підстава для стягнення пені за цей період.

Таким чином, в урахуванням того, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки, суд дійшов висновку, що стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 244,46 грн., що сприяє ефективному захисту прав дитини, а відтак частково задовольняє позов.

Інші документи, що містяться в матеріалах справи не впливають на висновки суду, щодо предмету спору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами майнового характеру (аліментів) і у позов частково задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з Відповідача на користь Держави пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 16 грн. 82 коп. (244,46/120,18=2%).

Керуючись статтею 196 Сімейного кодексу України, статтями 10-13, 259, 263-265,268 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (іпн НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 244,46 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 16 грн. 82 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.