29 травня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Воронова К.Є.,
справа № 333/506/20
провадження № 2/333/1117/20
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про стягнення боргу, -
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
22 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якої позивач надав відповідачу 23 500 грн. зі строком повернення до 22 січня 2020 року.
Станом на 03 лютого 2020 року грошові кошти не повернуті відповідачем, що є порушенням взятих на себе відповідачем обов`язків. Отримання грошових коштів підтверджується розпискою, відповідно до якої у випадку прострочення відповідачем повернення грошових коштів більш ніж на 30 днів відповідач додатково зобов`язується сплатити штраф у десятикратному розмірі від суми боргу. Враховуючи, що станом на 03 лютого 2020 року строк прострочення у тридцять днів не настав, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 23 500 грн. та судові витрати.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
27 квітня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 29 травня 2002 року у цивільній справі вирішено проводити заочний розгляд справи.
У судове засідання позивач, повідомлений своєчасно та належним чином, до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_2 , повідомлений своєчасно та належним чином у судові засідання на 15 травня 2020 року та на 29 травня 2020 року не з`явився, причини його неявки суду невідомі.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Установлені судом фактичні обставини у справі
У розписці від 22 грудня 2019 року вказано, що ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , отримав 22 грудня 2019 року від ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на власні потреби кошти у розмірі 23 500 грн. зі строком повернення до 22 січня 2020 року.
Підписуючи розписку ОСОБА_2 підтвердив факт отримання грошових коштів у розмірі 23 500 грн. на строк кінцевого погашення до 22 січня 2020 року, та відсутність будь - яких фактичних обставин, що впливають на його волю та волевиявлення при підписанні розписки та отриманні вказаної грошової суми.
Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Положеннями ч. 1 ст. 1051 ЦК України передбачено право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року по справі № 501/1773/16-ц.
Згідно з вимогами ст.ст. 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, на підтвердження існування між сторонами договірних відносин на підставі договору позики, позивачем надано до суду розписку, яка містить дату отримання відповідачем грошових коштів, дату їх повернення та відповідальність за їх не повернення, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про повернення суми боргу підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 280-284, 417 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , суму боргу у розмірі 23 500 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Запорізький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачені процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено та підписано 01 червня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва