Справа № 419/2976/19
Провадження № 2/419/25/2020
18 травня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря - Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Позивач представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного № б/н від 02.07.2008 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором від 02.07.2008 становить 9971,79 грн., яка складається з: 9735,78 грн. - заборгованість за кредитом; 236,01 грн. - заборгованість по відсоткам, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Крім того просить покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву з прохання розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав відзив у якому зазначив, що провадження у справі потрібно закрити у зв`язку з порушенням строків позовної давності, так як позивачем до позовної заяви наданий реєстр претензій до спадкоємців з квитанцією про відправку від 10.11.2014 року, що підтверджує, що позивач станом на 10.11.2014 року був обізнаний про порушення його прав та склад кола відповідачів. Позовна заява була подана 17.10.2019 року, через 4 роки 10 місяців 27 днів, що перевищує строки позовної давності (а.с.75).
Відповідач ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується судовим викликом, розміщеним безпосередньо на офіційній сторінці Новоайдарського районного суду веб-порталу судової влади України (а.с. 97).
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.63).
18.03.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника АТ КБ «Приватбанк» у якій зазначено, що відповідно до ст. 256 ЦП України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на т кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс та 18.06.2014 року справа № 6-61цс 14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на ліцевій стороні Карки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк випущеної картки до останнього дня 08.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 15.11.2019 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.
Оскільки, відповідно до вимогст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Перешкод для розгляду справи немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
02 липня 2008 року ОСОБА_4 звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») із заявою на отримання кредиту у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 25).
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на день смерті заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №б/н від 02.07.2008 року становить 9971,79 грн., яка складається з: 9735,78 грн. - заборгованість за кредитом; 236,01 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 6-10).
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Позивач звертався до державного нотаріуса Новоайдарської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України від 29.05.2014 року (а.с. 27-28).
Згідно відомостей Новоайдарської державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , заводилась спадкова справа за № 12/2014 на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк». Інших заяв до Новоайдарської державної нотаріальної контори не надходило (а.с. 92).
Згідно з наданих копій паспортів встановлено, що померла ОСОБА_4 та відповідачі зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-24).
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України (у редакції станом на час відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України (у редакції станом на час відкриття спадщини) у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).
Проте, задля покладення на них обов`язку погасити борги спадкодавця слід встановити склад та вартість спадкового майна, у межах успадкованої частини якого має відповідати кожен із спадкоємців.
Оскільки закон пов`язує обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а спадкового майна в ході розгляду справи не було виявлено, то суд дійшов висновку, що не мається підстав покладати обов`язок на відповідачів погасити заборгованість померлого позичальника за кредитом в сумі 9971,79 грн.
З матеріалів справи не вбачається, що банком заявлялось будь-яке відповідне клопотання щодо з`ясування наявності у спадкодавця будь-якого майна.
Натомість, банк зайняв позицію щодо розгляду справи у відсутності його представника.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.
У відповідності до норми ч. 3 ст. 267 ЦК, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення. За своїм процесуальним змістом заява про застосування позовної давності є клопотанням про відновлення пропущеного строку позовної давності і остання повинна містити посилання на певні обставини або причини, які є підставами для поновлення пропущених строків позовної давності з відповідними календарними розрахунками, а також докази та вимоги сторони щодо відновлення пропущених строків.
За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Суд приймає до уваги, що в матеріалах справи наявний лист-претензія позивача до відповідачів, датований 03.07.2019 року, проте не може вважати цю дату моментом, з якого особа, позивач, дізналася про порушення свого права, так як суд з наданих позивачем документів однозначно встановив, що позивачу про день смерті ОСОБА_4 стало відомо 29.05.2014 року. Будь-яких перешкод для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості із спадкоємців в межах строку позовної давності, у позивача не було.
Також слід зазначити, що саме на підставі претензії представника ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.05.2014 року і була відкрита 26.06.2014 року спадкова справа № 12/2014 до майна померлої ОСОБА_4 .
У постанові Верховного Суду України у справі за № 6-1457цс16 від 09.11.2016 зазначено, що вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє інтереси боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Тому, не можна вважати належним доказом переривання строку позовної давності лише наданий банком розрахунок, без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження щодо здійснення платежів по погашенню заборгованості після отримання кредитних коштів саме відповідачем та про визнання нею боргу. Відповідач категорично заперечує вчинення таких дій, а позивач на спростування такого твердження жодних доказів не надав.
З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем від 29.05.2014 року була направлена претензія кредитора до Новоайдарської державної нотаріальної контори (хоча в самій позовній заяві зазначено, що 10.11.2014 року було спрямовано претензію кредитора до ДНК), а отже в травні 2014 року позивачу вже було відомо про смерть позичальника ОСОБА_4 , а відповідно до листа державного нотаріуса Новоайдарської ДНК від 27.06.2014 року встановлено, що Новоайдарською ДНК 26 червня 2014 року заведена спадкова справа за № 12/2014 до майна померлої, інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Проте до суду з позовом банк звернувся лише 20.11.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов є таким, що не підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 203, 215, 257, 267, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, -
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий В. Б. Мартинюк