Провадження №2/389/134/20
Рішення
іменем України
1 червня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 23231 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 24.07.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «АктаБанк» укладено кредитний договір №/Т/972136. 23.03.2018 між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги №2, відповідно до якого ПАТ «АктаБанк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за вказаним вище кредитним договором, укладеним 24.07.2013 між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем. Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, до договору про відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013 в сумі 23231 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9444 грн. 00 коп., заборгованості за процентами в сумі 1 грн. 00 коп., заборгованості за комісією в сумі 9736 грн. 00 коп. та штрафу, пені в сумі 4050 грн. 00 коп. Про відступлення позивачу права грошової вимоги на адресу відповідача було направлено повідомлення, однак з цього часу останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013 в сумі 23231 грн. 00 коп., а також судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у частині заборгованості за сумою основного боргу, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, оскільки він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне.

Кредитний договір №/Т/972136 від 24.07.2013 (а.с.5-6), графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту (а.с.6), розрахунок коефіцієнтів, що визначають клас позичальника (а.с.7), згода фізичної особи суб`єкта кредитної історії (а.с.8), повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом «Швидкий кредит» (а.с.9), анкета клієнта фізичної особи (а.с.10), анкета-опитувальник фізичної особи (а.с.11), запит на отримання кредиту (а.с.12) та копії платіжних доручень (а.с.13) свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ПАТ «АктаБанк» 24.07.2013 укладено кредитний договір №/Т/972136, згідно з яким банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, оплатності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10000 грн. в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, процентів, комісій у строк до 23.07.2016. Процента ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних та включається до щомісячного платежу. Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, оплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 602 грн. 83 коп. Надання відповідачеві кредиту було проведено 24.07.2013 шляхом надання готівкових коштів в сумі 10000 грн. з позичкового рахунку позичальника через касу банку.

23.03.2018 між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги №2, у відповідності до умов якого ПАТ «АктаБанк» відступило шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до осіб, які зобов`язані виконати свої обов`язки боржників за кредитними договорами (а.с.18, 19, 20-21).

Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору №2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013 у розмірі 23231 грн., з яких: 9444 грн. 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 1 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, 9736 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 4050 грн. 00 коп. штраф, пеня (а.с.22).

Про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором відповідача повідомлено листом від 27.03.2018 за вих.№002413891-1 (а.с.17).

Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги №2 від 23.03.2018 відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013, позичальником якого є відповідач ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 , після відступлення права грошової вимоги до нового кредитора відповідач кредитну заборгованість не погашав.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми основного боргу суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання.

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013 не виконав, тому сума основного боргу в розмірі 9444 грн. 00 коп. підлягає стягненню з нього в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в сумі 1 грн. 00 коп., заборгованості за комісією в сумі 9736 грн. 00 коп., а також штрафу, пені в сумі 4050 грн. 00 коп., суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Водночас, на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Особливий період, відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VII (підпункт 3 пункту 4 розділу І), статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, відповідно до якого, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно з довідкою від 05.05.2020 №860, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 , та витягом із послужного списку, відповідач - старший прапорщик ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України з 01.08.2014 і по теперішній час (а.с.75, 76).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За змістом ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, зокрема, на військовослужбовців осіб, які проходять військову службу.

До видів військової служби, відповідно до змісту ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відноситься військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Армійське військове звання старший прапорщик відноситься до сержантського і старшинського складу, що встановлено зі змісту ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже відповідач є військовослужбовцем, а тому на нього поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким ОСОБА_1 звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом за час проходження військової служби.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Тож, дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, виходячи з того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі з 01.08.2014 по теперішній час, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 1 грн. 00 коп., заборгованості за комісією в розмірі 9736 грн. 00 коп. та штрафу, пені у розмірі 4050 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, спір у даній справі виник під час виконання ним службових обов`язків, а тому відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог на 40,65%.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір позивачу в сумі 780 грн. 89 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Решту суми сплаченого позивачем судового збору, яка складає 1140 грн. 11 коп. суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місце знаходження: вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032 (р/р НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк»), заборгованість за кредитним договором №/Т/972136 від 24.07.2013 в сумі 9444 (дев`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.
Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місце знаходження: вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 780 (сімсот вісімдесят) грн. 89 коп.
Решту судового збору в сумі 1140 (одна тисяча сто сорок) грн. 11 коп. віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ЦПК щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва