Головуючий у І інстанції Ковалевська Л.М.
Провадження №22-ц/824/6521/2020 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Поливач Л.Д.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника відповідача КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» Савочка М.М.останній проти задоволення скарги позивача заперечив та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Олексієнко О.О. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник відповідача Осінська Л.М. в апеляційному суді заперечила проти задоволення скарги позивача та просила ухвалу суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області (суддею Чернишовою Є.Ю.) постановлено рішення у цивільній справі №381/1322/16-ц за позовом ОСОБА_1 до КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», КП «Фастівтепломережа» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої залиттям квартири, яким позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», КП «Фастівтепломережа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Стягнуто з КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.55-64).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ОСОБА_1 з позовом до КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, вже існувало рішення суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом у справі №381/1322/16-ц позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 17 660 грн. 40 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., а також понесені по справі судові витрати.

Разом з тим, звертаючись до суду у жовтні 2019 року, ОСОБА_1 в своєму позові просила стягнути з КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» збитки у вигляді вартості ремонту на часткове відновлення житлової кімнати та коридору в розмірі 73 000 грн. 50 коп. При цьому позивач послалась, в тому числі, на постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, в якій колегія суддів, залишаючи без змін рішення суду в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди, зазначила, що позивач має право на відшкодування збитків у вигляді вартості ремонту на часткове відновлення житлової кімнати та коридору.

Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і з тих самих підстав і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини належної уваги не звернув, дійшовши помилкового висновку про наявність у справі підстав для відмови у відкритті провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалу від 10 березня 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалусудді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядкудо Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: