Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 361/6809/16-ц

провадження № 61-27015св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року в складі судді Василишина В. О. та постанову Апеляційного суду Київської області

від 24 квітня 2018 року в складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Гуля В. В., Іванової І. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог посилалося на те, що 10 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі - 68 157 доларів 00 центів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10 квітня 2028 року та сплачувати проценти за користування ним. Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно із умовами договору відбувається із 01 по 10 число кожного місця.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено три договори поруки між позивачем і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за умовами цих договорів поручителі зобов`язалися відповідати у повному обсязі за виконання усіх зобов`язань, що виникли із кредитного договору.

Взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів, банк виконав у повному обсязі, а саме зарахував кредитні кошти на поточний рахунок позичальника. Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, не здійснює платежів для погашення кредиту. 17 травня 2016 року на адресу відповідачів позивачем направлено вимоги про погашення заборгованості, що залишені без реагування. Станом на 22 листопада 2016 року заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2007 року складала - 47 664,04 доларів США, заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складала 50 052,04 грн. З підстав стягнення заборгованості у солідарному порядку позивач звернувся до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , у солідарному порядку із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 42 349,94 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 50 052,04 грн.

У іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із доведеності розміру заборгованості та наявності підстав для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості із позичальника та поручителів. При цьому, зменшуючи розмір заборгованості на суму 5 314,10 дол. США, суд виходив із того, що за період з 13 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року указана сума була сплачена відповідачем, що не відображено у розрахунку заборгованості наданого позивачем до позовної заяви. Крім того, вважав, що з вимогою банк звернувся у шести місячний строку, тому відсутні підстави для застосування статті 559 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року скасовано та прийнято нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 а також солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2007 року у сумі 47 664,04 дол. США, що складається із 41 111 дол. США - кредитна заборгованість, 6 553,04 дол. США - заборгованість за процентами та пенею за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 50 052,04 грн, яка складається із пені за прострочення сплати кредиту - 19 372,41 грн та пені за прострочення сплати процентів - 30 679,63 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що немає підстав для зменшення суми заборгованості на суму 5 314,10 дол. США, оскільки така сплата не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому заборгованість слід сягнути у заявленому розмірі банком.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні та червні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подали до Верховного Суду касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційні скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій у частині вимог щодо стягнення заборгованості із поручителів неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині. Зокрема, згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором заборгованість позичальника за основною сумою боргу та нарахованими процентами виникла 10 вересня 2015 року, відлік шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до поручителів почався 11 вересня 2015 року та сплив 11 березня 2016 року. Крім того, судом апеляційної інстанції в порушення вимог статей 89, 110 ЦПК України не надана оцінка та не мотивовано відхилення як доказу висновок експерта в частині порушення позивачем умов кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами.

Відзив на касаційні скарги не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 10 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати та повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 68 157 доларів 00 центів США. Вказана сума дорівнює еквіваленту 344 192,85 грн за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Пунктом 1.2.2 договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 10 квітня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору.

Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Факт надання кредитних коштів у розмірі - 68 157 доларів 00 центів США (еквівалент у гривнях) 344 192,85 грн підтверджено випискою по рахунку за 10 квітня 2007 року, меморіальним ордером № від 10 квітня 2007 року й заявою на видачу готівки № 48 від 10 квітня 2007 року, в якій міститься підпис ОСОБА_1 про отримання коштів у розмірі - 68 157,00 дол. США (еквівалент у гривнях) 344 192,85 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 10 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» й ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено три договори поруки, за яким останні зобов`язалися перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором, в повному обсязі, що виникли із кредитного договору від 10 квітня 2007 року № 0.

Крім того, встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 здійснила 10 серпня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалюючи рішення у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, апеляційний суд, враховуючи те, що остання впродовж тривалого часу, а саме понад вісім років здійснювала погашення кредиту, визнаючи тим самим факт одержання коштів за договором про надання споживчого кредиту, обґрунтовано відхилив доводи представника відповідача щодо недоведеності позивачем факту отримання ОСОБА_1 кредиту та встановивши, що у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_1 утворилась заборгованість, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтями 525, 1054 ЦК України для стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог до поручителів з огляду на наступне.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України поруки припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту та процентів за користування кредитом шляхом сплати щомісячного платежу (пункт 1.3.4 договору).

Із наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що останній платіж боржник здійснив 10 серпня 2015 року, з позовом банк звернувся 23 листопада 2016 року, тобто поза межами шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Апеляційний суд правильно установив, що строк дії кредитного договору діє до

10 квітня 2028 року, який сторони погодили, підписавши 10 квітня 2007 року кредитний договір та договори поруки. До суду з позовом про стягнення кредитного боргу кредитор звернувся у межах строку дії кредитного договору та договорів поруки - у листопаді 2016 року.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів не погоджується з висновками апеляційного суду щодо наявності підстав вважати, що порука ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не припинена за весь період, за який виникла заборгованість та яка є предметом даного спору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову до поручителів у повному обсязі, апеляційний суд не врахував, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд не з`ясував, в якій частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів порука ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 припинилася, а в якій частині ні, не встановив, за який період та за якою сумою кредитної заборгованості поручителі несуть відповідальність за невиконання позичальником кредитних зобов`язань.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування в частині вирішення позовних вимог щодо поручителів з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу у цій частині передати на новий апеляційний розгляд.

У іншій частині постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення судів попередніх інстанцій втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун