Ухвала

Іменем України

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 666/949/16-ц

провадження № 61-6446ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Світного Григорія Геннадійовича на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року прокуратура Херсонської області в інтересах держави в особі: Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» (далі - ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» нежитлову будівлю, загальною площею 4 549,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року залишено без змін.

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Світний Г. Г. звернувся до Херсонського апеляційного суду із заявою про перегляд судового рішення апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовував тим, що після ухвалення Дніпровським районним судом м. Херсона рішення від 19 березня 2008 року про визнання договорів купівлі-продажу дійсними, ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» оскаржив вказане рішення, подавши апеляційну скаргу, проте апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення про залишення скарги без розгляду, провадження втрачено. Вказане рішення апеляційного суду відновленим не було, в матеріалах справи вказана скарга відсутня. Вважав, що ця обставина свідчить про те, що ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» використав право апеляційного оскарження судового рішення, проте прокурор повторно звернувся з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої ухвалено рішення Апеляційним судом Херсонської області від 25 січня 2016 року, яким рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 березня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову про визнання договорів купівлі-продажу дійсними.

Вказував на неналежність представництва прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». Наголошував, що підстави визначені частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва інтересів держави прокурором у цій справі відсутні, а тому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Ураховуючи наведене, зазначав, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 не знав та не міг знати про існування зазначених обставин, проте вважав, що вказані обставини мають значення для законного вирішення справи, а отже є нововиявленими обставинами.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Світного Г. Г. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року відмовлено. Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що неналежність представництва прокурором інтересів держави в особі Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, ВАТ «Херсонський бововняний комбінат», сплив позовної давності за вимогами позивача, на які посилається заявник, є обставинами, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення судового рішення, і не є нововиявленими обставинами.

У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Світного Г. Г. на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року та залишити без змін рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, на які посилався заявник, встановлення належності представництва прокурором інтересів позивачів є істотним для вирішення справи, ОСОБА_1 не знав та не міг знати про існування зазначених обставин, а тому суд помилково виходив з того, що зазначена обставина не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України. Також посилається на те, що позивач звернувся до суду після спливу позовної давності.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в аспекті перегляду судових рішень у цій справі є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у цій справі зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також к разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Вказаним рішенням також встановлено, що на підтвердження належності представництва прокуратура зазначала, що враховуючи норми статті 45 ЦПК України 2004 року, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність державної частки у статутному капіталі ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» - 76 відсотків, та, що органом, уповноваженим державою реалізовувати право власності є Фонд державного майна України, а незаконне відчуження державного майна порушує державні інтереси, тому прокурору надано право на звернення до суду за їх захистом.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року також встановлено, що прокурор у цій справі звернувся до суду протягом двох місяців після скасування рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 березня 2008 року, а оскільки прокурор у цій справі не є позивачем, а є лише представником позивачів то перебіг позовної давності починається з моменту скасування вказаного рішення суду, тобто строк позовної давності прокурором не пропущено.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що доводи про неналежність представництва прокурором інтересів позивачів, пропуск строків давності позивачем, на які посилається заявник, не є підставою для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням, законність та обґрунтованість якого доводами касаційної скарги не спростована.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Світного Г. Г. необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Світного Григорія Геннадійовича на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Яремко
А. С. Олійник
С. О. Погрібний