Ухвала

29 травня 2020 року

місто Київ

справа № 607/12105/16-ц

провадження № 61-8260ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»,

третя особа: Комунальне підприємство «Тернопільводоканал»,

про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом про стягнення із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») 1 368 500, 00 грн на відшкодування майнової шкоди з урахуванням інфляційних втрат; вартості застрахованого будинку у розмірі 1 404 870, 00 грн; 133 500, 00 грн на відшкодування вартості пошкодженого оздоблення будинку; вартості перенесення водогону і пожежного гідранта, сплачених підрядній організації на підставі договору від 18 березня 2009 року, у розмірі 57 000, 00 грн; витрат на лікування і проведення операції внаслідок нервового стресу, пов`язаного із підтопленням будинку, у розмірі 176 000, 00 грн; пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 479 537, 00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , відмовлено.

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року залишено без змін.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 19 травня 2020 року звернулася до Великої Палати Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, також просить переглянути постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, ухвалену у цій справі.

Висновки щодо права на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Верховний Суд зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження з оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

В пункті 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Ураховуючи, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року були оскаржені до суду касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , за результатами чого ухвалено постанову від 02 жовтня 2019 року, якою касаційну скаргу залишено без задоволення, відсутні правові підставі для повторного розгляду поданої ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , касаційної скарги.

Висновки щодо права на перегляд рішення суду касаційної інстанції

У касаційній скарзі, адресованій Великій Палаті Верховного Суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, ухвалену у цій справі.

Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційної скарги в цій частині вимог з огляду на таке.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає (частина третя статті 419 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон) суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 7 наведеного Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною першою статті 8 цього Закону визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 36 Закону Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Пунктом першим частини другої статті 37 Закону визначено, що у складі Верховного Суду діє Велика Палата Верховного Суду, яка відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 наведеного Закону у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відповідно до частини третьої статті 425 ЦПК України Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами за підставою, визначеною пунктом 2 частиною третьою статті 423 цього Кодексу, а саме, встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Також у Кодексі визначено підстави та порядок передачі судом, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тобто, за наявності підстав, визначених статтею 403 ЦПК України Верховний Суд передає справу, яка перебуває у його провадженні на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судового рішення за наявності виключної обставини, передбаченої пунктом 2 частиною третьою статті 423 ЦПК України та у разі передачі Верховним Судом справи, яка вже перебуває у провадженні такого суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі та у порядку статей 403, 404 цього Кодексу.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду наділена повноваженнями, за загальним правилом, здійснити перегляд судового рішення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку перегляду судових рішень за виключними обставинами, передбаченими процесуальним законом. У інших випадках, згадана Палата не наділена процесуальними повноваженнями здійснювати перегляд судових рішень Касаційного цивільного суду: судом касаційної інстанції з перегляду судових рішень, ухвалених у цивільних справах, є Касаційний цивільний суд.

За наведених обставин провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року не може бути відкрито Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У §§ 33, 34 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів («Brumarescu v. Romania» [GC], N 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (Brumarescu v. Romania [GC], N 28342/95, §62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини («Рябих проти Росії», N 52854/39, § 52, ECHR 2003-IX). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (mutatis mutandis, справи «Nikitin v. Russia», № 50178/99, § 57, ECHR 2004-VIII, та «Савінський проти України», № 6965/02, § 23 від 28 лютого 2006 року)

Отже, ураховуючи, що ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , використала своє право на касаційний перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, доводи касаційної скарги цієї особи розглянуті Верховним Судом відповідно до постанови від 02 жовтня 2019 року, відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою тієї самої особи.

Також, оскільки рішення суду касаційної інстанції може бути переглянуто Великою Палатою Верховного Суду за наявності виключної обставини, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять відомостей про наявність такої обставини, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження щодо перегляду рішення суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394, статтями 403, 404, 419 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», третя особа: Комунальне підприємство «Тернопільводоканал», про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко