Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

02 червня 2020 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді Трояновської Г. С., вирішуючи, відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України, питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2020 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_3 про визнання кредитного договору і договору іпотеки недійсними,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, проте відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення процесуальних недоліків, шляхом надання суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в сумі 70155 грн. 39 коп.

В порядку виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 повторно подано клопотання про звільнення його довірительки від сплати судового збору.

На його обґрунтування зазначив, що розмір необхідного до сплати судового збору занадто великий та позбавляє її права на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). При цьому, в підтвердження майнового стану відповідачки ОСОБА_1 , надав інформацію про наявність доходу за 2019 рік в розмірі 56677,12 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, а сторона повинна довести суду таку необхідність та наявність для того підстав.

Тобто, законодавець наділив суди певними дискреційними повноваженнями при вирішенні питань щодо можливості звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, якими він вправі користуватися на власний розсуд, виходячи із наявності певних обставин та умов.

Наведена норма процесуального закону наділяє суд повноваженнями не тільки щодо звільнення від сплати судового збору, а й передбачає альтернативні способи регулювання порядку його справляння, серед яких розстрочення, відстрочення або зменшення належної до сплати суми судового збору.

За правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У поданому клопотанні представник відповідачки просить звільнити її від сплати судового збору, а тому суд не вправі вирішувати питання щодо розстрочення, відстрочення або ж зменшення визначеної ухвалою суду від 27.05.2020 року суми судового збору, необхідної до сплати за подання цієї апеляційної скарги.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення Європейського суду з прав людини в справах "Kniat v. Poland" від 26.07.2005 та "Jedamski and Jedamska v. Poland". Від 25.07.2005).

Судом встановлено, що за попередній рік (2019) сума виплаченого ОСОБА_1 доходу становить 56677,12 грн. Відомостей про відсутність рухомого чи нерухомого майна суду не надано.

Враховуючи наведене, предмет позову, виниклі у сторін спірні відносини, суд, в межах заявленого клопотання, не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

За правилом, закріпленим в п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору можуть бути звільнені особи лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів.

Між тим, ОСОБА_1 є відповідачем у справі за первісним позовом і цей процесуальний статус при зверненні з апеляційною скаргою не прирівнює її до позивача, тому вона не може звільнятися від сплати судового збору на підставі цієї правової норми.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

При цьому, Конвенція, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 185, 357, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2020 року вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Суддя: