ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року

м. Харків

справа № 628/2030/19

провадження № 22-ц/818/2828/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Яцина В.Б.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене о 16 годині 38 хвилин 25 лютого 2020 року у складі судді Коваленко О.А. (повний текст рішення складений 26 лютого 2020 року),

У С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, після уточнення якого у листопаді 2019 року (а.с. 94-95) просив стягнути з ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя половину вартості проданого автомобіля Opel Corsa 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 48 320 грн, сплачений при подачі позовної заяви судовий збір та 5282 грн 75 коп. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Позовна заява мотивована тим, що з 20 серпня 1995 року по 16 січня 2019 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого ними за спільні кошти був придбаний автомобіль марки Оpel Corsa 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Шостого листопада 2018 року ОСОБА_2 продав автомобіль без згоди позивача, кошти від продажу привласнив собі та розпорядився ними на власний розсуд. Тому повинен відшкодувати ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів від продажу, які не були використані ним в інтересах сім`ї.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Оpel Corsa 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 48 320 грн, 5282 грн 75 коп. витрат на надання правничої допомоги, 1152 грн 60 коп. судового збору та 84 грн 50 коп. за проведення судової експертизи.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки автомобіль марки Оpel Corsa 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який є спільним майном подружжя, був відчужений відповідачем без згоди ОСОБА_1 , належних, допустимих та достатніх доказів того, що отримані кошти були використані на потреби сім`ї відповідачем надано не було, з ОСОБА_2 належить стягнути Ѕ частину вартості автомобіля.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи й невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль був придбаний за спільні сумісні кошти подружжя. Продаж автомобілья Оpel Corsa, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , відбувся зі згоди позивача під час перебування у шлюбі. Судом першої інстанції не з`ясовано чи отримував відповідач гроші від продажу автомобіля. Висновки експерта щодо вартості автомобіля зроблені без врахування технічного стану та огляду автомобіля. Судом не враховано, що при перереєстрації автомобіль був оцінений у 40 000 грн. А позивач не довела, що на час припинення ведення спільного господарства у ОСОБА_2 існувала непогашена заборгованість перед позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог закону. Відповідач не довів суду згоди ОСОБА_1 на продаж автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , отримання автомобіля на підставі договору дарування. Згідно з наданою позивачу довідкою ОСОБА_2 відчужив автомобіль за 40000 грн, проте за клопотанням позивача експерт визначив, що середньо ринкова вартість автомобіля Оpel Corsa, 1999 року випуску, склала 96 640 грн. Заперечуючи проти такої вартості, відповідач клопотання про призначення повторної експертизи не заявляв.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговориши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1995 року, був розірваний заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року (а.с. 96-97).

За час перебування у шлюбі ОСОБА_2 09.12.2010 набув у власність автомобіль марки Оpel Corsa, 1999 року випуску, номер НОМЕР_1 (надалі Автомобіль), що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 45).

Шостого листопада 2018 року ОСОБА_2 продав Автомобіль на підставі договору купівлі-продажу №352/18/010098 від 03.11.2018 ОСОБА_5 за 40000 грн, що підтверджується інформацією з листом регіонального сервісного центру МВС в Харківській області № 31/20/6-377 від 16.08.2019 (а.с. 44).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 21.10.2019 № 6-1/233СЕ-19 станом на дату проведення експертизи середня ринкова вартість автомобіля склала 96 640 грн (а. с. 80-82).

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (надалі CK України) майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Постанова) спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що спірний транспортний засіб відповідач відчужив без згоди позивача, при цьому не довів, що отримані від продажу кошти були витрачені ним в інтересах сім`ї. Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути половину вартості Автомобіля, що був спільною сумісною власністю подружжя, відчужною в період шлюбу без згоди іншого з подружжя.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про те, що визначаючи розмір відшкодування на користь позивача, слід виходилити з вартості продажу Автомобіля, визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи № 6-1/233СЕ-19 від 21.10.2019, а не з вартості, визначеної договором купівлі-продажу №352/18/010098 від 03.11.2018. Експертиза визначила ринкову вартість Автомобіля станом на 21.10.2019, тоді як фактично Автомобіль був проданий майже за рік до того. І його ринкова вартість станом на день продажу могла бути іншою, ніж визначена в експертизі. В листі регіонального сервісного центру МВС в Харківській області № 31/20/6-377 від 16.08.2019 вказано, що ОСОБА_2 продав автомобіль за 40000 грн. Оскільки в суду відсутні дані про середню ринкову вартість Автомобіля станом на дату його продажу 03.11.2018, стягненню з ОСОБА_2 підляга 20000 грн у якості відшкодування Ѕ частни Автомобіля.

Доказів отримання Автомобіля у власність 09.12.2010 за договором дарування ОСОБА_2 не надав. Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки колегією суддів доказів, належно оцінених судом, тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити частково, рішення суду - змінити. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 20 000 грн Ѕ частини вартості Автомобіля .

Відповідо до ч. 1, п.3 ч.2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5282 грн 75 коп. витрат на надання правничої допомоги, 1152 грн 60 коп. судового збору та 84 грн 50 коп. за проведення судової експертизи.

Оскільки колегія суддів визнала позов ОСОБА_1 обґрунтованим на 41,39 відсотків, апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтованою на 58, 61 відсоток, а висновок судової автотоварознавчої експертизи не підлягає врахуванню при ухваленні судового рішення, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути 2186 грн 53 коп. витрат на правову допомогу та 477 грн 6 коп. судового збору. З ОСОБА_1 на користь відповідача належить стягнути 739 грн 19 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги. Зазначені суми стягуються пропорційно розміру задоволених вимог сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2020 року змінити.

Зменшити розмір відшкодування вартості Ѕ частини автомобіля Opel Corsa, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 20000 (двадцяти тисяч) гривень.

Зменшити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 2186 (двох тисяч ста вісімдесяти шести) гривень 53 (п`ятдесяти трьох) копійок витрат на правову допомогу та 477 (чотирьохсот сімдесяти семи) гривень 6 (шести) копійок судового збору.

У задоволенні стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості експертизи відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 739 (сімсот тридцять дев`ять) гривень 19 (дев`ятнадцять) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 29 травня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина