РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м.Запоріжжя

Справа №336/1200/20

Провадження № 2/336/1955/2020

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Когут С.І., розглянув у м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/1200/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, - ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

без участі сторін та третіх осіб, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Коваленко В.В. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 29.02.2020 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у сумі 20 000,00 гривень, з ТДВ СК «Київ РЕ» на користь позивача в рахунок страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 матеріальну шкоду у сумі 22 704,74 гривень, витрати на проведення експертного дослідження у сумі 1 600,00 гривень.

За змістом позовної заяви, 15.08.2019, приблизно об 11-20 годині, на а/д Харків-Симферопіль (Е105), сталася ДТП за участі належного позивачу автомобіля Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , під керуванням його зятя ОСОБА_3 ,пасажири - ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 , мама ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , та автомобіля ВАЗ 2109, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який під час руху порушив п.13.1 ПДР, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. В результаті ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/5288/19 від 13.09.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 в ТДВ «СК «Київ РЕ». Страховики обох учасників ДТП вчасно повідомлені про настання страхового випадку за участі забезпечених транспортних засобів. Проте, ТДВ «СК «Київ РЕ» оцінювача для визначення ступеня пошкоджень автомобіля не спрямувало. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 02.09.2019, проведеного за ініціативою ОСОБА_3 , матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП автомобілю Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , становить 22 704,74 гривні, вартість проведення оцінки - 1 600,00 гривень.

Згідно з позовною заявою, відповіді на повідомлення ОСОБА_3 про ДТП, подане в інтересах позивача 15.10.2019, від ТДВ «СК «Київ РЕ» не надходило. 04.12.2019 у відповідь на заяву про регламентну виплату, МТСБУ повідомила про те, що ТДВ «СК «Київ РЕ» припинила членство в МТСБУ. За даними МТСБУ поліс №АМ/8368138 від 22.11.2018 є дійсним. 26.11.2019 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомила, що відповідно до її розпорядження №1316 від 11.07.2019 ліцензія ТДВ «СК «Київ РЕ» анульована, юридичну особу виключено з Державного реєстру фінансових установ. За твердженнями сторони позивача, відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок ДТП його автомобілю, ОСОБА_2 в позасудовому порядку відмовився.

З підстав, передбачених ст. 15, 16, 22, 526, 979, 988, 990, 1194 ЦК України, ст. 7, 8, 25 Закону України «Про страхування», ст. 6, 22, 28, 29, 34, 37, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, внаслідок настання страхового випадку, враховуючи те, що позбавлення ліцензії та членства в МТСБУ не звільняє ТДВ «СК «Київ РЕ» від виконання зобов`язань за полісом, позивач просить задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Крім того, пошкодження транспортного засобу спричинило моральні страждання ОСОБА_1 , який є пенсіонером та не мав змоги негайно відновити стан автомобіля, стало негативним чинником в організації його життя протягом тривалого часу внаслідок неможливості використання за призначенням, що вимушено змінило спосіб життя. Відсутність перспектив у поновленні становища, яке існувало до ДТП, мало наслідком й емоційний дискомфорт, стан пригніченості, переживання за життя та здоров`я рідних. У позові наголошується, що ДТП завадило відпочинку на Азовському морі, на який позивач прямував із сім`єю у дату події. Всі ці обставини призвели до додаткових зусиль для налагодження сталого життя. Тому, із посиланням на ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, оскільки згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_2 не підлягає доказуванню, завдана моральна шкода перебуває у причинному зв`язку із ДТП, виходячи із засад розумності та справедливості, позивач просить задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 28.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено строки для подання учасниками справи заяв по суті позову. Роз`яснено відповідачу наслідки неподання у встановлений строк відзиву на позовну заяву.

15.06.2020 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, за змістом якого частково визнає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у зв`язку із необґрунтованістю, як і витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що, в порушення обов`язку доказування, позивачем не надано доказів на підтвердження моральної шкоди. Відповідач зауважує, що не є зрозумілим, яким чином ДТП призвело до вимушеної зміни звичного способу життя позивача протягом тривалого часу, якщо постраждалих внаслідок ДТП не було. Пошкодження транспортного засобу, на думку відповідача, є відносно незначними, автомобіль може експлуатуватись. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 2 000,00 гривень.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , що зберігаються в архіві суду, оглянуті під час розгляду справи на підставі відповідного клопотання представника позивача. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін.

Сторони та треті особи, їх представники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином засобами поштового зв`язку, відповідачі та треті особи про поважні причини неявки суд не повідомили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Представник позивача відповідно до заяви, вх.№ від 17.06.2020, просив перенести слухання справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, неотриманням відзиву.

Проте, до позовної заяви додана заява про розгляд справи без участі позивача, за змістом якої позивач просить задовольнити позовні вимоги. А, враховуючи зміст ст. 223, 279 ЦПК України, наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання та необхідність розглядати справу у призначений час, що відповідає засаді розумності строків розгляду справи судом.

Відповідач-2 згідно з відміткою відділення поштового зв`язку вибув з адреси місцезнаходження, яка є останньою відомою адресою юридичної особи, підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з урахуванням нового найменування вулиці.

Відповідач-2 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно, суд застосовує наслідки за ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, якою врегульовано, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду, вважає за доцільне розглянути її за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази у справі, вивчивши заяви сторін по суті спору, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку із таким.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Citroen C4 Picasso, бежевого кольору, д/н НОМЕР_1 , 2005 р.в., з 30.05.2018 є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована 31.05.2019 ПрАТ "УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (поліс № НОМЕР_4 ).

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/5288/19, пр. №3/336/1616/2019 від 13.09.2019, яка набрала законної сили 24.09.2019, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

За змістом ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 12.08.2019 о 10 год. 50 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_2 на а/д Харків - Сімферополь, в м. Запоріжжі, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Citroen C4 Picasso, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на керування транспортними засобами, що видно з копії посвідчення водія від 19.03.2019 НОМЕР_14. 15.10.2019 ОСОБА_3 звернувся до відповідача-2, повідомивши про ДТП. З повідомлення видно, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована, що засвідчується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138, виданим ТДВ «СК «Київ РЕ». Доказів звернення ОСОБА_2 до страховика у справі немає.

Відповідно до даних на офіційному сайті МТСБУ, поліс № АМ/ 8368138 станом на 15.08.2019 є діючим, страховик за цим полісом - ТДВ «СК «Київ РЕ», забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 2109, VIN НОМЕР_13, д/н НОМЕР_2 .

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення №336/5288/19, пр. № 3/336/1616/2019 відносно ОСОБА_2 міститься копія полісу № НОМЕР_6 від 20.11.2018, строком дії з 22.11.2018 до 21.11.2019, страхувальником зазначений ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб - ВАЗ 2109, д/н НОМЕР_2 . Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , власником автомобіля ВАЗ 2109, д/н НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 . За даними, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до пояснень учасників ДТП, схеми ДТП дата події - 12.08.2019, час -10-50 година.

Матеріалами справи також підтверджено, що 15.10.2019 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою із вимогою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. МТСБУ листом від 04.12.2019 за №3.1-05/40173 повідомило ОСОБА_3 про розгляд скарги щодо невиконання ТДВ «СК «Київ Ре» своїх зобов`язань за страховим полісом. Зазначило про неможливість застосувати до страховика заходи впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ припинено. Проте, відповідно до ст.52 Закону, вказана обставина не впливає на зобов`язання страховика згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації страховика, визнання цієї страхової компанії банкрутом.

Та обставина, що ТДВ «СК «Київ Ре», , не перебуває у процесі припинення, підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (роздруківка наявна в матеріалах справи).

Згідно з повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 26.11.2019 про розгляд скарги Цуканова від 22.11.2019, 11.07.2019 за №1316 прийнято розпорядження «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), виданих ТзДВ «СК «Київ РЕ», яке набрало чинності з 11.07.2019. Крім того, 07.08.2019 прийнято розпорядження №1476 про виключення вказаної юридичної особи з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрації фінансової установи. У зв`язку із цим ТзДВ «СК «Київ РЕ» не підпадає у наглядову компетенцію Нацкомфінпослуг, проте, страховик не звільнений від зобов`язань за укладеними договорами страхування.

Відповідно до висновку №146 від 02.09.2019 про оцінку автомобіля Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , здійснену ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №194/17 від 13.03.2017) 28.08.2019, її проведено з метою визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю вказаного автомобіля в результаті його ушкодження під час ДТП. Вартість матеріальної шкоди за висновком становить 22 704,74 гривень. Копія висновку, ремонтної калькуляції, фото таблиці, з якої видно ушкодження транспортного засобу (заднього бампера, ліхтаря заднього правого та крила заднього правого), протоколу огляду, складеного за участі ОСОБА_3 , наявні у справі. Вартість автотоварознавчого дослідження згідно з дублікатом чека від 12.09.2019 сплачена ОСОБА_3 , становить 1 600,00 гривень.

Відповідно до заяви про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, від імені представника ОСОБА_1 , адресованої ТДВ «СК «Київ РЕ» 03.03.2020, він просить виплатити позивачу страхове відшкодування у сумі 22 704,74 гривні та вартість автотоварознавчого дослідження у сумі 1 600,00 гривень. Відомості про прийняте страховиком рішення у справі відсутні.

Згідно з витягом з поштового серверу, на адресу відповідача-2 засобами електронного листування, представником позивача в порядку досудового урегулювання спору направлена заява про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, із підтверджуючими право вимоги документами. Приналежність електронної адреси, на яку доставлений лист, відповідачу-2 (ІНФОРМАЦІЯ_4) підтверджена відомостями з сайта МТСБУ щодо поліса АМ/ 8368138. Квитанція про надіслання рекомендованого листа 05.03.2020 не підтверджує його вручення адресатові.

Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_8 , виданого Пенсійним фондом України 24.04.2013, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком.

Стороною позивача подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у справі. Крім того, до суду подано угоду №1069 про надання правничої (правової) допомоги від 26.12.2019, укладену між адвокатом Коваленком В.В. та ОСОБА_1 та додаткову угоду від 26.12.2019, згідно з якою винагорода сплачується правозахиснику на умовах авансу у розмірі 8 000,00 гривень, сторонами узгоджено можливістю зменшити суму оплати. У акті виконаних робіт від 12.02.2020 наведений перелік наданих послуг, витрати часу на їх виконання. Оплаті підлягає сума 10 215,00 гривень. Згідно з квитанцією від 12.02.2020 ОСОБА_8 сплачено 8 000,00 гривень.

При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами.

Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, до страховика забезпеченого транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування за полісом №АМ/8368138 від 20.11.2018 у розмірі, що відповідає вартості відновлювального ремонту належного ОСОБА_1 транспортного засобу та компенсації за проведення оцінки вартості ремонту, а також вимога до завдавача шкоди про стягнення моральної шкоди.

Підставою для звернення до суду стала відсутність рішення страховика ТДВ «СК «Київ Ре» забезпеченого транспортного засобу (за полісом №АМ / 8368138 від 20.11.2018), власник якого під час керування автомобілем 12.08.2019 порушив п.13.1 ПДР України, що призвело до ДТП, про здійснення страхового відшкодування, неповідомлення страховиком про його прийняття, а також відмова відповідача-1 в позасудовому порядку відшкодувати шкоду.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Розглядаючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, суд виходить з такого.

За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язковість договору для виконання сторонами передбачена ст. 629 ЦК України.

Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.

Як передбачено ст.979 ЦК України, ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Ст. 9 вказаного закону передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як врегульовано ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ст.29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються, зокрема, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.36.1. ст.36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Так, ОСОБА_3 в інтересах позивача внаслідок настання страхового випадку 12.08.2019 надіслано відповідне повідомлення про ДТП, яке залишено без реагування. Внаслідок листування з МТСБУ та Нацкомфінпослуг з`ясовано те, що членство ТДВ «СК «Київ Ре» в МТСБУ припинено, виключено вказану юридичну особу з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрації фінансової установи, юридична особа не ліквідована та банкрутом не визнана.

Проте, за змістом ст. 52 Закону страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд зауважує, що звернення представника позивача із заявою про страхове відшкодування до страховика забезпеченого транспортного засобу вже після звернення до суду не виключає можливості судового захисту. Законом прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено й про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи ч.6 ст.82 ЦПК України, фактичні обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2019, суд вважає доведеною дату події ДТП - 12.08.2019, час - 10-50 годину. Помилка у даті ДТП, допущена у позовній заяві, зверненнях позивача й ОСОБА_3 , на висновок суду щодо події не впливають, зокрема, з урахуванням вимог п.34.1 ст.34 Закону, якою передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечував своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, під час розгляду вказаної справи, у відзиві не висловив своїх заперечень стосовно часу та місця події ДТП.

Суд при розгляді вимог про стягнення матеріальної шкоди виходить з того, що за положеннями ч.3 ст. 397 ЦК України та п.1.4 ст.1 Закону застрахованою є відповідальність страхувальника та інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

За змістом п.2.2. ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Неправомірності використання транспортних засобів, водії яких стали учасниками ДТП, судом не встановлено.

ТДВ «СК «Київ РЕ» відповідно до страхового полісу взяла на себе зобов`язання компенсувати прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, наведеними у договорі.

З урахуванням вище наведених норм, підтвердженого висновком розміру матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіляь Citroen C4 Picasso, д/н НОМЕР_1 , оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем-2, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в цій частині та приходить до висновку про необхідність стягнути на користь позивача 22 704,74 гривень з ТДВ "СК "Київ РЕ".

Так само підлягає стягненню з відповідача-2 й вартість автотоварознавчого дослідження, що складає 1 600,00 гривень, що є реальними збитками, необхідними для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Згідно зі ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За п. 9.5 вказаної статті розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Відповідно до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09.07.2010, зареєстрованого в МЮУ за №689/17984 від 09.07.2010, станом на дату події ДТП, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого. Тому заявлена сума матеріальної шкоди не перевищує страхової суми.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України під час розгляду справи судом враховано правові висновки, здійснені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (пр.№14-176цс18), згідно з яким, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (пр. № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доцільність проведення оцінки завданої транспортному засобу шкоди обґрунтована й тим, що в порушення п. 34.2 ст. 34 Закону ТДВ «СК «Київ Ре» не направила свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За нормою п. 34.3 ст. 34 Закону у такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина третя та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Так, факт завдання шкоди за вини ОСОБА_2 в повній мірі підтверджений матеріалами справи, встановлений судом, натомість, її завдання внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого належними та допустимими доказами відповідачем не доведені.

Суд виходить з того, що спричинені внаслідок події ДТП моральні страждання потягли за собою негативні зміни у звичному укладі життя позивача та його родини. Безумовно ДТП мала стресовий вплив на позивача, який пережив негативні враження, тривогу, емоційні реакції, психологічний дискомфорт.

Доводи ОСОБА_2 щодо недоведеності позовних вимог спростовуються фактичними обставинами справи та тим, що з вини відповідача пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність як засіб пересування, внаслідок чого ОСОБА_1 , який є пенсіонером, вочевидь, зазнав моральних страждань, був позбавлений можливості використовувати своє авто за призначенням, що спричинило пригніченість та душевні страждання, необхідність вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, відшукувати кошти на ремонт автівки, докласти зусиль для відновлення попереднього стану. Не знаходять свого підтвердження доводи позивача, що внаслідок неправомірних дій відповідача він із родиною позбавлений відпочинку на морі. Проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, сума моральної шкоди, заявлена до стягнення, не є надмірною, достатньо обґрунтована, та, на переконання суду, в повній мірі компенсує завдані немайнові втрати. Крім того, завдана моральна шкода підлягає одноразовому відшкодуванню.

В повному обсязі задовольняючи позовні вимоги в цій частині, оскільки обов`язок її відшкодування покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто, на ОСОБА_2 , суд виходить з того, що її розмір має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 у рівних частках з кожного з відповідачів, тобто, по 420,40 гривень.

Як видно з матеріалів справи, представником позивача у справі є адвокат Коваленко В.В., що надавав позивачеві професійну правничу допомогу на підставі ордеру, вказаної вище угоди та додаткової угоди. Суду наданий акт виконаних робіт із описом послуг й підтвердження сплати ОСОБА_1 8 000,00 гривень за надані адвокатом послуги.

За змістом ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідач ОСОБА_2 вважає, що підготовка позовної заяви, консультація з питань відшкодування шкоди не може тривати вказаний час, достатньою буде сплата 1 500,00 гривень.

Застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, пр. №14-382цс19, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із таким.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону визначено види адвокатської діяльності. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Підсумовуючи зміст ст. 137, ч.3, 8 ст. 141 ЦПК України, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Так, стороною позивача в повній мірі не доведено відповідність судових витрат визначеним вище критеріям. Зокрема, вартість консультації у сумі 1 362,00 гривень, запитів про матеріальний стан відповідача, здійснених за допомогою відомостей з електронного реєстру, у сумі 681,00 гривні, підготовка позовної заяви у сумі 6 810,00 гривень, та розрахунок судових витрат, як самостійна послуга, є суттєво завищеними.

Зазначений у акті час, витрачений на кожну послугу, не є співмірним із їх вартістю. Тому витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у сумі 3 000,00 гривень, як такі, що є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності, розумності їхнього розміру, стягуються порівну з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 229, 245, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 275, 278-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, - ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у сумі 20 000,00 гривень (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8368138 від 20.11.2018 матеріальну шкоду у сумі 22 704,74 гривні (двадцять дві тисячі сімсот чотири гривні 74 копійки) та витрати на проведення автотоваровідчого дослідження у сумі 1 600,00 гривень (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок), всього - 24 304,74 гривні (двадцять чотири тисячі триста чотири гривні 74 копійки).

Стягнути порівну з ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір - по 420,40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок) з кожного, та витрати на професійну правничу допомогу - по 1 500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) з кожного.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», , остання адреса місцезнаходження: вул. Василя Тютюнника (Анрі Барбюса), буд.13-б, м.Київ, 03680.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_3 .

Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: а/с 272, м.Київ, 02002.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 18.06.2020.

Суддя: П.В. Зарютін