Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/11258/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство « Банк Форум », правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста», звернулось до суду з даним позовом, в якому зазначено, що 2 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір про надання останньому 45000 дол. США, строком до 1 липня 2018 року, зі сплатою 11, 94 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного виконання боржником зобов`язань за даною угодою 2 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Оскільки ОСОБА_1 своєчасно не сплачував кошти за кредитним договором, станом на 27 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 18084 дол. США, яка складається із: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 15104,53 дол. США, простроченої заборгованості зі сплати відсотків у сумі 2028,56 дол. США, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 135,49 дол. США та 816 дол. США пені. Окрім того, банком нарахований штраф у розмірі 5000 грн.

З огляду на вищезазначене, позивач стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка становить 18084, 58 дол. США, що є еквівалентним 18320 грн. 52 коп., а також 5000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ « ФК Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором №0055/08/52-CLNv від 2 липня 2008 року, яка обрахована станом на 27 квітня 2015 року, у розмірі 18084, 58 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 27 квітня 2015 року, становить 18320 грн. 52 коп., а також штраф у розмірі 5000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача по 3082 грн. 71 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що при вирішенні спору суд виходив з доведеності факту отримання ОСОБА_1 коштів за даною кредитною угодою. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини. Таким доказами є первинні бухгалтерські документи, які фіксують проведення фінансових операції. Долучені до матеріалів справи заяви на видачу готівки не містять підпису боржника, отже ці документи оформлені з порушенням вимог законодавства.

Окрім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, оскільки розмір фактичної заборгованості за тілом кредиту перевищує передбачений договором кредитний ліміт.

Також поза увагою суду залишилась та обставина, що банк змінив строк виконання зобов`язання, направивши боржнику та поручителю письмові вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу. Проте, після закінчення строку дії договору продовжував нараховувати проценти.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

На думку представника позивача, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним комерційним банком « Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0055/08/52-CLNv, за умовами якого останньому наданий кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 45000 дол. США, зі сплатою 11,94 % річних, строком по 1 липня 2018 року.

Договором передбачено надання кредитних коштів протягом перших 60 місяців користування кредитом шляхом їх перерахування за наданими позичальником платіжними документами, або видачі готівкою відповідно до заявки позичальника. Надання кредитних коштів за заявою позичальника здійснюється протягом двох днів з моменту подання заяви в банк.

Умовами договору також передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань.

У пунктах 4.1,4.4 договору зазначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється із суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3 ( крім п.3.3.2) цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору 2 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки №55-0055/08/52-CLNv, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за даним кредитним договором в повному обсязі. У випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Долучені до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 свідчать про те, що він протягом періоду з 3 липня 2008 року по 9 січня 2009 року звертався до банку із заявами на видачу траншів згідно з умовами вказаного кредитного договору та кредитні кошти були йому видані.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 27 квітня 2015 року, у розмірі 18084 дол. США, яка складається із: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 15104,53 дол. США, простроченої заборгованості зі сплати відсотків у сумі 2028,56 дол. США, поточної заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 135,49 дол. США та 816 дол. США пені. Також банком нарахований штраф у розмірі 5000 грн.

Матеріали справи свідчать, що 10 вересня 2014 року банк надіслав позичальнику письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості протягом семи робочих днів. Вказана вимога була отримана ОСОБА_1 19 вересня 2014 року.

10 вересня 2014 року вимога про дострокове повернення всієї суми боргу була направлена банком також на адресу поручителя. У даній вимозі банк зазначив про необхідність повернення боргу протягом тридцяти днів. Ця вимога була отримана ОСОБА_2 15 вересня 2014 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, законодавцем визначено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки ( якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги).

При цьому, будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України строк дії договору поруки за своєю правовою природою не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого таке право та обов`язок припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку ( який є преклюзивним) кредитор позбавлений можливості вчиняти дії щодо реалізації свого права за договором поруки. Порука є строковим зобов`язанням, й незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Оскільки умовами договору передбачено, зокрема, припинення поруки у разі непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом одного року з дня настання строку виконання зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про стягнення боргу в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором, направивши 10 вересня 2014 року на адресу боржника та поручителя письмові вимоги про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів. Отже, строк виконання зобов`язання був змінений кредитором й настав 16 жовтня 2014 року. Саме до цієї дати включно боржник зобов`язаний був достроково погасити заборгованість.

Вирішуючи питання щодо покладення на поручителя солідарного з боржником обов`язку нести відповідальність перед кредитором слід врахувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Таким чином, з 16 жовтня 2014 року банк втратив право нараховувати відсотки та пеню за вказаним кредитним договором.

Матеріали справи не містять доказів на спростування наявності заборгованості зі сплати тіла кредиту, а також відсотків та пені, нарахованих протягом строку дії договору.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту видачі кредитних коштів, оскільки долучені до матеріалів справи заяви позичальника підтверджують надання кредиту траншами протягом періоду з 3 липня 2008 року по 9 січня 2009 року.

Виписка з рахунку ОСОБА_1 свідчить про надходження кредитних коштів від банку. Зазначені кошти знімались позичальником та зобов`язання частково виконувалось ним. Належних та допустимих доказів на спростування факту видачі кредиту суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15104, 53 дол. США, 944,67 дол. США заборгованості зі сплати відсотків та 606,90 дол. США пені.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що, звертаючись до суду з даним позовом, банк просив стягнути з відповідачів штраф та пеню.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника невигідних для нього правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим або у поєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення зобов`язання свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України.

Позивачем нарахована пеня у розмірі 816 дол. США за порушення строків виконання зобов`язання, а також штраф у сумі 5000 грн., який, як зазначено у позові, зобов`язані сплатити відповідачі за порушення умов кредитного договору щодо страхування заставного майна, як це передбачено п. 3.3.7. Водночас, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення боржником вказаного зобов`язання.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача 5000 грн. штрафу слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача 16653,10 дол. США, в тому числі: заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 15104,53 дол. США, 944,67 дол. США заборгованості зі сплати відсотків та 603,90 дол. США пені.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів підлягає стягненню 2188 грн. 72 коп. судового збору ( по 1094 грн. 36 коп. з кожного).

Враховуючи ту обставину, що апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1589 грн. 49 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста» заборгованість за кредитним договором №0055/08/52-CLNv від 2 липня 2008 року у розмірі 16653,10 дол. США, а також по 1094 грн. 36 коп. судового збору з кожного.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Інвестохіллс Веста» на користь ОСОБА_2 1589 грн. 49 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: