ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року

м. Київ

справа № 725/801/18

провадження № 61- 47116 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року в складі колегії суддів Перепелюк І. Б., Яремка В. В., Владичана А. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просив:

- визнати за ним право власності на ѕ майна подружжя, а саме нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 808,1 м2 (далі - майно);

- визнати за ОСОБА_2 право власності на ј майна;

- зобов`язати Чернівецький МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області зняти арешт із ѕ майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач указував, що з 30 вересня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

08 червня 2006 року подружжя придбало майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2

ОСОБА_1 вказує, що весь час він фактично займається утриманням даного майна: в 2015-2017 роках проводив капітальний ремонт приміщень за власні кошти, облаштував автосервіс, де здійснює підприємницьку діяльність, утримує приміщення, сплачує комунальні платежі.

Нерухоме майно є предметом іпотеки за зобов`язаннями ОСОБА_2 , та на нього накладений арешт у межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а тому після визнання за позивачем права власності на ѕ цього майна, з нього необхідно зняти арешт, оскільки ОСОБА_1 не має відповідати своїм майном за зобов`язаннями дружини.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подала заяву про визнання позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 травня 2018 року, позов задоволено:

- визнано за ОСОБА_1 право власності на ѕ нерухомого майна, а саме нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 808,1 м2;

- визнано за ОСОБА_2 , право власності на ј указаного нерухомого майна;

- зобов`язано Чернівецький міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області зняти арешт із ѕ нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 808,1 м2, і належить ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими і відповідач їх визнає, а тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 травня 2018 рокускасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд виходив із того, що до участі в справі не залучений належний відповідвач - іпотекодержатель спірного майна ТОВ «Кредитні ініціативи», а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року та клопотання про зупинення її виконання до завершення розгляду касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі, в задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року дана справа призначена до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувану постанову як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Указує, що при поділі майна подружжя питання про права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи» як іпотекодержателя не вирішується, а сторонами такого спору є подружжя.

Зазначає, що третя особа подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, проте апеляційний суд в ухвалі про відриття апеляційного провадження вказав, що скарга подана з дотриманням установленого строку.

Відзив на касаційну скаргу

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» на дану касаційну скаргу, в якому третя особа просила залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Указує, що подружжя хоче поділити майно, яке є предметом іпотеки та на яке накладений арешт у межах виконавчого провадження, щоб уникнути звернення стягнення на нього, а тому такі дії є недобросовісними з боку боржника.

Зазначає, що апеляційний суд зробив правильний висновок, що при знятті арешту з майна буде вирішено питання про права та обов`язки ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не залучене до участі в справі як співвідповідач.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що з 30 вересня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

08 червня 2006 року подружжя придбало нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 808,1 м2, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2

08 червня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 011/0606/12-043.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір № 011/0606/12-043-Z-1, відповідно до умов якого, іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно - нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 808,1 м2.

У цивільній справі № 725/3961/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості суди встановили, що останнім кредитором за вказаними договорами є ТОВ «Кредитні ініціативи».

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року, в указаній справі апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом та пені скасовано та ухвалено нове рішення, яким указані позовні вимоги задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 1 373 806,03 грн заборгованості за кредитним договором від 08 червня 2006 року № 011/0606/12-043 із яких: 612 681,55 грн - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору за період із 01 липня 2014 року по 01 липня 2015 року, 761124,48 грн - відсотки за користування кредитом за період із 28 листопада 2012 року по 01 липня 2015 року.

На виконанні в Чернівецькому міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області перебуває виконавче провадження по зверненню стягнення на предмет іпотеки, накладено арешт на майно та заборонено його відчуження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне

застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржена постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону частково.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) й дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) зроблено висновок, що «поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом».

Аналогічний по суті висновок зроблений в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).

Апеляційний суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі й ОСОБА_2 визнала позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, на яке в виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 011/0606/12-043 накладений арешт.

За таких обставин, поділ майна подружжя в обраний подружжям спосіб порушує майнові права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи» як кредитора й направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника, сторони діють очевидно недобросовісно та зловживають своїхми правами стосовно кредитора.

Тому постанова апеляційного суду в частині мотивів відмови в задоволенні даної позовної вимоги підлягає зміні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (стаття 13 ЦПК України).

Аналіз положень статті 175 ЦПК України свідчить, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц.

Установивши, що на нерухоме майно, яке є предметом спору в даній справі, накладений арешт у виконавчому провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а кредитором та іпотекодержателем цього майна є ТОВ «Кредитні ініціативи», апеляційний суд зробив правильний висновок, що воно є належним відповідачем за позовною вимогою про зняття арешту з майна, проте не залучене до участі в справі як відповідач, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити з цих підстав.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про подачу ТОВ «Кредитні ініціативи» апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження, з таких підстав.

Строк на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 травня 2018 року розпочався 04 травня 2018 року, а останній день цього строку припадає на неділю 03 червня 2018 року вихідний день.

Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Ураховуючи викладене, наступний робочий день і, відповідно, останній день строку на апеляційне оскарження є 04 червня 2018 року; апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» здана на пошту 04 червня 2018 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень касаційного суду, визначених статтею 400 ЦПК України.

Колегія суддів уважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду в частині змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про поділ майна подружжя змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков