Справа №: 398/344/20
провадження №: 2/398/737/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" травня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 1990 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. В період шлюбу з відповідачем вона отримала інвалідність та з 26 січня 2018 року є особою з інвалідністю ІІ групи. В зв`язку з інвалідність вона немає змоги працювати, їй протипоказані фізичні навантаження. Розмір пенсії, яку вона отримує по інвалідності, становить 2000,00 грн. Відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надає. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Пояснила, що з серпня 1991 року по серпень 2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. В 2016 році їй встановлена інвалідність, не пов`язана з протиправними діями відповідача по відношенню до неї. Вона разом з їх повнолітнім сином проживає у великому будинку, придбаному у шлюбі, що є їх спільною власністю з відповідачем. Будинок дуже великий. Відповідач фактично в будинку не проживає, інколи приїздить на декілька днів. Платежі за комунальні послуги, особливо в зимовий період, дуже великі. Крім того, приватний будинок потребує постійного догляду та ремонту. Вона жінка та ще й інвалід. Син також має інвалідність рук, тому не може працювати. Для ремонту будинку доводиться наймати людей. Вони обоє потребують лікування. Влітку планується операція сина, тому наразі власним лікуванням вона займатися не може. Субсидію на будинок вона не може оформити так як будинок оформлений на чоловіка і останній в ньому приписаний. В минулому році вона отримувала пенсію в розмірі близько 1 800,00 грн. на місяць, а з 2020 року - 2 000,00 грн. на місяць. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем просить стягнути на її утримання аліменти з відповідача.

Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивач отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум, а тому не має права на отримання аліментів. Крім того, просив розглянути справу без його участі та участі позивача.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 01 серпня 1990 року, який було розірвано на підставі рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 липня 2018 року.

З 19 січня 2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК від 26 січня 2016 року. Інвалідність встановлення на строк до 01 лютого 2017 року. У зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 протипоказані фізичні навантаження.

З 19 січня 2016 року позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою УПФ України в м. Олександрії та Олександрійському районі від 08 лютого 2016 року.

Згідно з Довідкою до акта огляду МСЕК від 05 червня 2019 року позивачу встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату на строк до 01 липня 2020 року. ОСОБА_1 протипоказані фізичні навантаження.

Отже, позивач стала непрацездатною в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

За змістом ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17, постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 296/5385/17 (провадження № 61-4187св 18) та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц (провадження № 61-23149св18).

Відповідно до довідок ГУ ПФУ в Кіровоградській області (м. Олександрія та Олександрійський район) позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в період з 01 липня 2019 року по 30 квітня 2020 року склав 2 000,00 щомісяця.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків позивач за ІІ квартал 2019 року отримала дохід в сумі 26,79 грн., а в ІІ кварталі 2019 року - в сумі 83,36 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1 497,00 гривень, з 1 липня - 1 564,00 гривні, з 1 грудня - 1 638,00 гривень та у 2020 році для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1 638,00 гривень, з 1 липня - 1 712,00 гривень, з 1 грудня - 1 769,00 гривень.

Отже, судом встановлено, що на час звернення до суду позивач отримувала і на даний момент отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця та її доходи забезпечували і забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову та про інші витрати позивачем не заявлено, інші учасники справи щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, до суду не зверталися, то суд вважає, що судові витрати у цій справі слід залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 червня 2020 року.

Суддя О.В.Авраменко