Справа № 755/7448/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які вказана як заінтересовані особи: відповідач ОСОБА_2 , приватний виконавець Ігнатенко Костянтин Едуардович,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Алєксєєв Б.В. із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно заявлених вимог, заявник просить суд: до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 500 000,00 грн зупинити виконавче провадження ВП №61110365 про звернення стягнення на майно ОСОБА_2 за виконавчим листом, вданим Києво-Святошинським районним судом Київської області від 24 січня 2020 року.

Заява обґрунтована тим, що 04 квітня 2019 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 кошти в сумі 500 000,00 грн строком на один рік. В передбачені розпискою строки відповідач кошти не повернула. Заявник зазначив, що ОСОБА_2 не має можливості розрахуватися у звізку з наявністю у приватного виконавця Ігнатенко К.Е. виконавчого провадження

(ВП №61110365) за виконавчим листом, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області 24 січня 2020 року. Домоволодіння, яке належить відповідачу на праві приватної власності, виставлено на прилюдні торги на електронному майданчику «Сетам» на

21 травня 2020 року - до завершення розгляду скарги є ризик реалізації майна третім особам, що може спричинити труднощі стосовно повороту виконання та повернення майна у випадку задоволення скарги. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів заявника, з якими заявник має намір звернутися, а саме, з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу.

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу розподілу судової справи між суддями.

У відповідності до частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, оцінивши наведенні заявником підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; упиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як убачається з матеріалів заяви, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ігнатенком К.Е. 29 січня 2020 року відкрито виконавче провадження №6110365 на підставі виконавчого листа №369/562/18, виданого 24 січня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 273 313,88 грн, моральну шкоду у розмірі

5 000,00 грн та судові витрати в розмірі 2 753,14 грн.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Як убачається зі змісту ст.18 ЦПК України, обов`язковими до виконання є судові рішення, що набрали законної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, §33, ЄСПЛ, від 29 червня

2004 року).

При цьому, згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не лише не передбачений ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а й зупиняє виконання судового рішення, чим порушує права стягувача у іншому виконавчому провадженні, отже обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які вказана як заінтересовані особи: відповідач ОСОБА_2 , приватний виконавець Ігнатенко Костянтин Едуардович.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: