Справа № 495/3054/20
Номер провадження 2/495/1946/2020
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

09 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року провадження по справі відкрито та визначено порядок розгляду справи - спрощене позовне провадження. Ціна позову становить 134 697 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони здійснювати перереєстрацію на третіх осіб або зняття з обліку на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», пасажирський, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ).

При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що вказаний автомобіль був придбаний нею з відповідачем за спільні кошти під час перебування у шлюбних відносинах. Оскільки для відчуження автомобілю через систему сервісних центрів МВС законом не передбачено нотаріального засвідчення цього правочину, відповідач, з метою уникнення поділу зазначеного автомобілю, може без будь-яких перешкод переоформити (перереєструвати) автомобіль, оскільки при його реєстрації власником був зазначений тільки відповідач, та він може бути відчужений відповідачем на користь будь якої іншої особи, у якої потім за довіреністю продовжувати користуватися та володіти цим автомобілем. Тим більше, що племінник відповідача займається «пригоном» та продажем автомобілів з-за кордону та зробити такі формальні перереєстрації, дізнавшись про цей позов, для відповідача не буде складати труднощів. Враховуючи не бажання відповідача добровільно здійснити розподіл зазначеного майна, нажитого під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження (формальне переоформлення) зазначеного автомобіля на користь інших осіб, щоб уникнути його розподілу, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Необхідність арешту вказаного автомобіля, окрім заборони вчинення певних реєстраційних дій відносно нього, викликана тим, що відповідач не здійснюючи перереєстрації на третіх осіб або зняття з реєстрації автомобіля, може видати довіреність на керування, або ж взагалі не видавати довіреність (на даний момент не є обов`язковим) просто віддати документи на автомобіль іншим особам, а ці особи в судовому порядку можуть визнати право власності на цей автомобіль на підставі нібито зробленого простого письмового договору (домашня угода) чи усної угоди, або ж обтяжити автомобіль заставою за договором позики, таке інше.

На думку позивачки, такі види забезпечення позову є абсолютно співмірними та адекватними позовним вимогам, що унеможливить намагання відповідача та інших зацікавлених осіб здійснити дії відносно вищезазначеного майна та дії по його реалізації до закінчення розгляду справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 153 ЦПК України: заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та відповідачем 23.11.1997 року був укладений шлюб. В 2016 році відповідач ОСОБА_2 став власником автомобілю марки «Volkswagen Caddy», пасажирський, 2011 року випуску, що підтверджується листом Територіального сервісного центру 5143 від 29.05.2020 року.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просить суд здійснити поділ майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля марки «Volkswagen Caddy», пасажирський, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 134 697 грн.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так з поданих суду матеріалів неможливо встановити наразі, що відповідач дійсно відмовляється добровільним шляхом вирішити питання щодо поділу спільно нажитого майна. Імовірність визнання відповідачем позовних вимог судом також враховується.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

При цьому, суд звертає увагу на предмет стягнення відповідно до прохальної частини позову грошові кошти, Ѕ частка вартості автомобілю, а не сам автомобіль. Тому навіть якщо допустити імовірність того, що відповідач укладе штучний договір відчуження автомобілю, обов`язок щодо поділу його вартості з дружиною зберігається у разі визнання позову обґрунтованим. Таким чином, суд не може пересвідчитись в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тобто, забезпечити ОСОБА_1 реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, можливо і без наявності на даний момент зареєстрованого за відповідачем права власності на автомобіль, адже вона просить суд стягнути вартість, а не сам автомобіль.

Суд вважає, що запитуваний позивачкою захід забезпечення позову не пропорційний заявленим позовним вимогам. Основний принцип забезпечення позову полягає в застосуванні цих заходів пропорційно визначеній легітимній меті, сумірній із заявленими позивачем вимогами. Пропорційність застосування заходів забезпечення позову полягає в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб. Так, у випадку вимог, визначених грошовим еквівалентом, сумірним буде забезпечення позову шляхом накладення арешту не на все майно, а в розмірі суми позовних вимог.

У поданій заяві позивача про забезпечення позову містяться лише посилання на імовірні труднощі під час виконання судового рішення у разі задоволення позову, що не є достатньою та самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 249, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: