справа № 208/1945/18
№ провадження 2/208/104/20
13 квітня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Івченко Т.П.,
за участю: секретаря судового засідання - Корнієнко К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості», -
10.04.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з Відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 05.07.2018 року відповідно відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до статуту Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 №519, змінено найменування Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк».
Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15.10.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4337,64 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.03.2018 року має заборгованість - 16 733 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 94 копійки, яка складається з наступного:
- 4337 (чотири тисячі триста тридцять сім) гривень 66 копійок- заборгованість за кредитом;
- 4318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) гривень 13 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 7113 (сім тисяч сто тринадцять ) гривень 50 копійок заборгованість за пенею та комісією;
- 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривня 65 копійки- штраф відповідно до Генеральної угоди.
На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Публічного акціонерного товариства комерційний банка «ПриватБанк». Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище умови кредитного договору, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 15 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт.
Відповідно до пункту ч. 1 Генеральної угоди Реструктуризація заборгованості, сторони погодили зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: - 4337 (чотири тисячі триста тридцять сім) гривень 66 копійок- заборгованість за кредитом; - 4318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) гривень 13 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7113 (сім тисяч сто тринадцять ) гривень 50 копійок заборгованість за пенею та комісією;- 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривня 65 копійки- штраф відповідно до Генеральної угоди. Заборгованість за договором №1 з дати підписання Генеральної угоди становить 16 733 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 94 копійки.
Дата остаточного погашення заборгованості за договором №1 15.10.2014 року.
Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 4617,66 грн. на строк 24 місяців з 15.10.2012 року по 31.10. 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4337,66 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки.
Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 217,06 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10 2014 року.
Пунктом 2.3. Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно пункту 2.1. Генеральної угоди.
Взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою № б/н від 15 жовтня 2014 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси.
ОСОБА_1 зобов`язання за угодою № б/н від 15 жовтня 2014 року належним чином не виконала .
Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 29.03.2018 року має заборгованість - 16 733 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять три) гривні 94 копійки, яка складається з наступного:
- 4337 (чотири тисячі триста тридцять сім) гривень 66 копійок- заборгованість за кредитом;
- 4318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) гривень 13 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 7113 (сім тисяч сто тринадцять ) гривень 50 копійок заборгованість за пенею та комісією;
- 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривня 65 копійки- штраф відповідно до Генеральної угоди.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 29 березня 2018 року склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4337,66 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4337,66 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення суми процентів за користування кредитом в розмірі 4318,13 грн. суд зазначає наступне.
За змістом статті526, частини першої статті530, статті610та частини першої статті612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно умов пункту 2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 5700,65 грн. на строк 24 місяці з 30 грудня 2013 року по 31 грудня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5700,65 грн. в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та Правилах строки.
Між тим, з відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за процентами за користування кредитними коштами з розрахунку 18 % річних.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про невизначеність у Генеральній угоді суми нараховних відповідачу відсотків за користування кредитом, зазначених у розрахунку заборгованості, наданому до суду та відсутність домовленості між сторонами Генеральної угоди б/н від 15 жовтня 2012 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 18 % річних.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом у розмірі 4318 (чотири тисячі триста вісімнадцять) гривень 13 копійок.
Щодо стягнення з відповідача сум нарахованої пені у розмірі - 7113 (сім тисяч сто тринадцять ) гривень 50 копійок заборгованість за пенею та комісією, та 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 65 копійки - штраф відповідно до Генеральної угоди, суд зазначає наступне.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойку поділяють на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15 жовтня 2012 року при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якого вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочки.
Проте, позивачем не надано жодного підтвердження, які саме Умови були розміщені на сайті банку на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов приєднався та зобов`язався виконувати відповідач, підписавши Генеральну угоду, а також що саме ці Умови, були чинні та діяли на час підписання сторонами Генеральної угоди від 15.10.2012 року і що саме до цих Умов приєднався Відповідач, прийняв їх і зобов`язався виконувати, а також що саме ці Умови разом із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами.
Таким чином, у зазначеній вище угоді відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про порядок нарахування комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми нарахованої пені та комісії у розмірі 7113,50 грн, а також 964,65 грн. штрафу через необґрунтованість таких позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов АТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі - 4337 (чотири тисячі триста тридцять сім) гривень 66 копійок. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовляє.
Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, у сумі 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 71 копійок, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).".

Відповідно до внесених змін до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, N 40-41, 42, ст. 492):, а саме в Розділ VI "Прикінцеві положення":

"3. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)."

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, податковий код юридичної особи згідно з .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.