Справа № 462/5319/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1268/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:80
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

Шмотолохи О.П. - представника Львівської міської ради,

Редько І.О. - представника Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради та апеляційною скаргою Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з Заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: просила замінити боржника у виконавчому провадженні, Комунальну 3-тю стоматологічну поліклініку м. Львова, новими боржниками, а саме: Львівською міською радою та Управлінням охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Заява обґрунтовувалася тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 25.10.2018 року у справі №462/5319/18 задоволено позов ОСОБА_1 та ухвалено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь згаданої позивачки 29 784 грн. заборгованості по заробітній платі. 27.11.2018 року згадане рішення суду набрало законної сили і 03.12.2018 року Залізничним районним судом м. Львова на його виконання було видано виконавчий лист.

Стверджувалось, що згадане «судове рішення залишається не виконаним і виконання його є неможливим з підстав відсутності коштів на рахунках відповідача та прийняттям ЛМР (Львівською міською радою) рішення про ліквідацію боржника».

Також стверджувалось, що «відповідач … є комунальним закладом та фінансується з місцевого бюджету Львівської міської ради», його «засновником … є Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради», а також те, що «за даними ЄДРПОУ, Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова з 29.11.2018 р. перебуває в стані припинення», оскільки «ухвалою Львівської міської ради від 29.11.2018 р. № 4242 «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4» вирішено: припинити Комунальну 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4». За наведених обставин заявниця вважає, що «без заміни сторони виконавчого провадження, рішення суду залишиться без виконання» (а.с. 30-37).

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, боржника Комунальну 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова, на Львівську міську раду та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення заробітної плати (а.с. 132-133).

Дану ухвалу оскаржили Львівська міська рада та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Апелянт просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянти покликаються на те, що у відповідності до частини 3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника).

Також посилаються на те, що позивачкою не доведено факту вибуття Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, як боржника у виконавчому провадженні, а також факту переходу прав та обов`язків від згаданого боржника до Львівської міської ради та Управління охорони здоров`я (а.с. 137-144, 162-169).

28 травня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Львівського апеляційного суду з заявою про розгляд даної справи за участі сторін та правилами загального позовного провадження, мотивуючи її тим, що «заміна боржника у справі № 462/5319/18 становить значний суспільний інтерес для громадськості та інших працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова», а також тим, що «бажає особисто в судовому засіданні надати пояснення суду з приводу підставності поданої нею заяви про заміну боржника» (а.с. 209-211).

Крім цього, 28 травня 2020 року позивачкою було подано письмовий Відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін (а.с. 212-219).

З урахуванням вищезгаданих вимог позивачки, апеляційний розгляд справи було призначено на 12-00 год. 24 червня 2020 року - з повідомленням учасників справи (а.с. 222).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 (а.с. 52), будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 234, 235), в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки ОСОБА_3 , який приймав участь у всіх судових засіданнях по даній справі в суді першої інстанції, подавав до суду апеляційної інстанції у письмовій формі відповідні заяви та клопотання (а.с. 229-233) і останній раз знайомився з матеріалами справи напередодні судового засідання, а саме - 19.06.2020 року (а.с. 233), про причини своєї неявки в судове засідання 24.06.2020 року суд не повідомив.

Сама позивачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи «на інший день» - з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року в Україні введено карантин, а також на те, що «дана справа не відноситься до категорії невідкладних» (а.с. 236-238).

Розглянувши вищезгадане Клопотання про відкладення розгляду справи «на інший день», колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього клопотання, з огляну на наступне.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається зі змісту доводів апеляційних скарг, в ході апеляційного розгляду справи підлягає дослідженню та з`ясуванню наступне питання: чи мало місце вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (в даному випадку - боржника, Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова) і чи були правові підстави для заміни згаданого боржника у виконавчому провадженні на Львівську міську раду та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Тобто, з`ясуванню підлягають процесуальні питання, які регламентовані ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» і не потребують особистих пояснень учасників справи чи їхніх представників, оскільки повинні обґрунтовуватися письмовими доказами, які на час апеляційного розгляду вже мали б бути наявними у матеріалах справи.

У позивачки і її представника була можливість для наведення суду наявних у них доводів у поданих до суду Заяві про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 30-37) та у Відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 212-219).

Як вже зазначалося вище, позивачка протягом всього періоду судового розгляду даної справи приймала участь у розгляді цієї справи через свого представника за довіреністю ОСОБА_3 , який останній раз знайомився з матеріалами даної справи 19.06.2020 року, однак який (як і сама позивачка) не пояснив суду причин своєї неявки в судове засідання 24.06.2020 року.

Станом на час апеляційного розгляду справи (24.06.2020 року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже більше трьох місяців, в черговий раз продовжений до 31 липня 2020 року і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України).

В той же час, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак, ні від позивачки, ні від її представника заяв до суду про участь у апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції не поступало.

Представники апелянтів, Львівської міської ради та Управління охорони здоров`я, в судовому засіданні категорично заперечили можливість відкладення апеляційного розгляду справи, вважаючи заявлене позивачкою клопотання зловживанням процесуальними правами з ціллю штучного затягування розгляду справи.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності позивачки ОСОБА_1 - на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянтів на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Згідно Статуту Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки, згадана установа є юридичною особою публічного права (стаття 3.1), засновником якої є Львівська міська рада (стаття 1.3; а.с. 68-75).

За загальним правилом (частина 3 статті 96 ЦК України), учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Випадки, коли Львівська міська рада (як засновник) несе відповідальність за зобов`язаннями Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки, вищезгаданим Статутом не передбачені.

Заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтовується посиланням на (зокрема) статтю 442 ЦПК України та частину 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 442 ЦПК України встановлено, що:

-у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1);

-заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2);

-положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5).

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» також встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Таким чином, особа, яка звертається до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, має довести належними та допустимими доказами факт вибуття однієї із сторін виконавчого провадження: в даному випадку - факт вибуття боржника, Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, під вибуттям однієї із сторін у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї із сторін (стягувача або боржника) у зв`язку з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи, що раніше не брала участі у виконавчому провадженні (постанова Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі № 33/234-10).

Відтак, особа, яка звертається до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, також має довести належними та допустимими доказами (крім факту вибуття однієї із сторін виконавчого провадження) ще й факт переходу прав та обов`язків від правопопередника (в даному випадку - боржника - юридичної особи, яка вибула) до іншої особи (в даному випадку - до Львівської міської ради та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, які також є юридичними особами).

Як вже зазначалось вище, необхідність заміни сторони виконавчого провадження заявник аргументує тим, що «за даними ЄДРПОУ, Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова з 29.11.2018 р. перебуває в стані припинення» - з посиланням на ухвалу Львівської міської ради від 29.11.2018 року № 4242 «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4», текст (копія) якої у матеріалах справи відсутня (позивачем не поданий, а судом не витребуваний).

Відповідно до приписів статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб (в тому числі - і шляхом приєднання) майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Докази про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова у матеріалах справи відсутні: на твердження самої заявниці, згаданий боржник лише знаходиться «в стані припинення».

При цьому таке «припинення» відбувається в результаті реорганізації (а не ліквідації) - шляхом приєднання до іншого комунального підприємства, до якого (у відповідності до вищезгаданої статті 104 ЦК України), як правонаступника, переходять (в тому числі) - і обов`язки, зокрема - і перед заявницею ОСОБА_1 .

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що заявницею належними та допустимими доказами не доведено (у матеріалах справи такі відсутні) факт вибуття Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова, як боржника у виконавчому провадженні (по виконанню рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25.10.2018 року у справі №462/5319/18), та факт переходу прав та обов`язків від згаданого боржника (як юридичної особи) до Львівської міської ради та/чи Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Колегія суддів також вважає за необхідне відмітити і наступне.

В заяві ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження зазначається, що 03.12.2018 року Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист, однак «судове рішення залишається не виконаним і виконання його є неможливим з підстав відсутності коштів на рахунках відповідача та прийняттям ЛМР (Львівською міською радою) рішення про ліквідацію боржника».

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 431 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

За змістом частини 1 (пункт 2) статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, то виконавчий документ повертається стягувачу.

Відтак, саме постанова державного чи приватного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу - з підстав відсутності в останнього майна, на яке може бути звернено стягнення (відповідно - і грошових коштів), може бути належним та допустимим доказом майнового стану боржника, який унеможливлює примусове виконання судового рішення.

Як стверджується матеріалами справи, виконавчий лист заявниця ОСОБА_1 за поданою нею до суду заявою отримала 11 грудня 2018 року (а.с. 26).

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що цей виконавчий лист взагалі був пред`явлений до виконання.

Заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження є датованою 03 грудня 2019 року (а.с. 37), а відтак передбачений частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» вищезгаданий річний строк для розшуку виконавцем майна боржника, на яке може бути звернено стягнення (необхідний для повернення виконавчого документа стягувачу), станом на 03 грудня 2019 року навіть не закінчився.

За вище наведеного колегія суддів вважає, що і факт наявності у боржника такого майнового стану, який унеможливлює виконання судового рішення, заявницею належними та допустимими доказами також не доведено.

Враховуючи вище наведені обставини у їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення - про відмову ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради та апеляційну скаргу Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 березня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 24 червня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.