РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/780/20

24 червня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з`явився

відповідача - не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/780/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 14.09.2016 року. На підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20.07.2016 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно. Вказує, що на даний час сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає для забезпечення усіх потреб дитини, оскільки дочка пішла до школи, потребує більше коштів на своє утримання. Відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною, є військовослужбовцем і отримує дохід у вигляді грошового забезпечення від 10000 грн. щомісяця, нікого іншого на утриманні не має. Просить стягувати з відповідача аліменти на утриманні дитини у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Відповідач подав відзив на позов, у якому вказав, що визнає позовні вимоги частково у розмірі 1/4 частини від заробітку доходу, оскільки його заробіток в середньому складає 10000 грн., то такий розмір аліментів відповідатиме рекомендованому законом розміру аліментів. Вказує, що не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки зобов`язаний, як син, утримувати хвору матір яка проживає разом з ним і потребує догляду в силу хвороби. Також вказує, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів, турбується про дочку, купує усе необхідне, оскільки усвідомлює свій батьківський обов`язок. Просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу).

Позивач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату і час судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково відповідно до відзиву на позов.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене,дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів і неявка належним чином повідомленого позивача не є перешкодою у розгляді справи.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Згідно свідоцтва батьками дитини записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20 липня 2016 року у справі №564/1106/16-ц з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір?ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №889, виданою 25.02.2020 року Комунальним підприємством «Костопільське будинкоуправління», та не заперечується відповідачем.

Відповідач сплачує аліменти у розмірі від 1200 грн. до 4000 грн. на місяць, що підтверджується довідкою Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) від 28.04.2020 №11651.

Судом також встановлено, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_4 , 1954 року народження, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Південний» від 12.05.2020 року №26.

Матір відповідача є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії АА3 № 712863 від 31.10.2013 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Костопільської ЦРЛ з 18.01.2016 по 08.02.2016 року з діагнозом судинне ураження головного мозку.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, позивачем не доведено та належним чином не обґрунтовано можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, однак право визначення способу стягнення та його зміни в силу ст.181 Сімейного кодексу України належить виключно одержувачу аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідачем не доведено наявність на утриманні останнього інших осіб, оскільки надані ним докази лише підтверджують факт проживання з відповідачем його матері та факт перебування її на стаціонарному лікуванні з 18.01.2016 по 08.02.2016 року. Також відповідачем не надано доказів, що матір потребує догляду і що останній перебуває на обліку, як особа, що здійснює такий догляд.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, а відтак позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду - задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20 липня 2016 року по справі №564/1106/16-ц та визначити аліменти у часті від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 /однієї четвертої/ частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави 420,40 грн судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 24.06.2020.

СуддяВ. В. Левчук