Справа №333/279/20
Провадження №2/333/1029/20
10 червня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи Омельчук В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, відділ по Комунарському району служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав, про встановлення піклування над неповнолітнім та призначенням піклувальника та стягнення аліментів -
Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів, просила встановити піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини.
Позов мотивовано тим, що вона є рідною бабусею неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 2003 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Прізвище дружини після одруження було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_5 ». Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.08.2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції Україна, актовий запис №111. На початку літа 2007 року шлюбні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично було припинено. Донька ОСОБА_8 разом з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишились проживати разом з позивачем, а батько дитини ОСОБА_4 покинув сім`ю та виїхав за невідомою мені адресою. Суперечок стосовно місця проживання дитини не було, батько не заперечував, що син ОСОБА_9 буде проживати з матір`ю. З цього часу дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на той час ще не виповнилось 4 роки, не бачив відповідача 2 рідного батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жодного разу. Після цього відповідач більш не намагався зустрітися, поспілкуватися з дитиною та встановити з сином зв`язок, не вітав з днем народження, святами та ухилявся від усіх зобов`язань щодо дитини, зовсім не цікавився станом здоров`я, розвитком сина та не виявляв бажання приймати участь у його вихованні, не спілкується з дитиною в тому обсязі, котрий необхідний для дитини; життям, здоров`ям та навчанням сина не цікавиться, не забезпечує необхідного харчування, ухиляється від усіх зобов`язань щодо дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тобто більш 12 роки.
Згодом в 2007 році відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почала налаштовувати своє особисте життя, зустріла іншого чоловіка. У вересні 2007 року відповідач ОСОБА_3 переїхала на постійне проживання до чоловіка, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Повну адресу свого нового місця проживання не називала, тільки сказала що буде проживати разом із чоловіком в с. Укромне, Симферопольського району, Автономної республіки Крим, Україна. Сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач залишила проживати з позивачем.
Так, з вересня 2007 онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на той час виповнилось повні 4 роки, проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні.
ІНФОРМАЦІЯ_5 шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 23.04.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №10.
З позовом про стягнення аліментів з батька на утримання сина донька ОСОБА_3 відповідач не зверталась до суду.
З вересня 2007 року відповідач ОСОБА_3 , двічі приїжджала на декілька днів, зустрічалась з сином, періодично телефонувала позивачу, питала про розвиток та здоров`я сина ОСОБА_9 , подарувала сину планшет, ноутбук, цукерки, однак систематичну матеріальну допомогу на утримання сина не надавала, розповідала про те, що розійшлася з тим чоловіком, до якого вона переїхала та проживає вже з іншим чоловіком, повертатись до дому чи забрати сина до себе не бажала.
На початку 2011 року, позивач зателефонувала доньці ОСОБА_3 та попросила її приїхати для подачі документів сина ОСОБА_9 для зарахування до 1 -го класу школи, оскільки потрібна була згода одного із батьків дитини. Відповідач ОСОБА_3 погодилась та приїхала наприкінці березня 2011 року на два дні вже з іншим чоловіком.
Заявою ОСОБА_3 , дала згоду на здійснення догляду за її малолітнім сином - гр. ОСОБА_5 , позивачці ОСОБА_1 , а також дала згоду - гр. ОСОБА_1 вирішувати будь-які питання стосовно освіти, виховання, піклування про збереження здоров`я та життя, фізичний розвиток та умови життя малолітнього сина - гр. ОСОБА_5 , посвідченою приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Запорізької області Спірідоновою М.А. від 23.03.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №990.
З квітня 2011 часу дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на той час виповнилось повні 6 роки, більш не бачив відповідачку рідну мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодного разу.
Після цього відповідач 1 більш не намагалась встановити з сином зв`язок, не виявляла бажання особисто з ним спілкуватись та приймати участь у його вихованні, не намагалась зустрітися з дитиною, не спілкується з дитиною в тому обсязі, котрий необхідний для дитини; життям, здоров`ям та навчанням сина не цікавиться, не забезпечує необхідного харчування, ухиляється від усіх зобов`язань щодо дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тобто більш 8 роки.
До 2017 року донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дуже рідко телефонувала позивачу, однак номер її телефону був скритий та місце проживання (перебування) вона не повідомляла. В останній раз позивач розмовляла з нею по телефону в 2016 році.
Місце знаходження (перебування), проживання відповідачів позивачу не відомо, засоби зв`язку з відповідачами: донькою матір`ю дитини ОСОБА_3 , та батьком дитини ОСОБА_4 , позивачу також не відомі, стосунків між собою не підтримуємо.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2018 року по справі №333/6173/17, усунуто ОСОБА_1 , перешкоди в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Запоріжжя такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Батьки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не були позбавлені інформації стосовно місця проживання позивачки та дитини, оскільки позивач фактично постійно з дитиною проживає за вищевказаною адресою, місце проживання не змінювала.

Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість відповідачів: батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але вольове небажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_9 , покладені на них законом.

У зв?язку з викладеним позивач змушена звернутися з позовом до суду.

Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приймають участі в житті сина ОСОБА_9 , навіть не цікавляться його життям та розвитком, не відвідують сина вдома, в школі. Вихованням дитини позивач займається самостійно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Представник відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Омельчук В.А. у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного.

З копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , актовий запис № 111.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 , виданим 17.10.1980 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №1384, де в графі мати вказано ОСОБА_14 .

Згідно свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 01.02.1983 року Комунарським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №68, між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розірвано.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 01.03.1985 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №172, позивач уклала шлюб з ОСОБА_16 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_17 ».

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 09.08.2005 року за адресою АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи за № 04-28/3-1223 від 16.01.2020 року.

Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 990 від 23.03.2011 року та посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Спірідоновою М.А., ОСОБА_3 , надала згоду на здійснення догляду за її малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_3 його бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також надала згоду гр. ОСОБА_1 вирішувати будь-які питання стосовно освіти, виховання, піклування про збереження здоров?я та життя, фізичних розвиток та умови життя малолітнього сина гр. ОСОБА_5 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2018 року по справі №333/6173/17, усунуто ОСОБА_1 , перешкоди в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Запоріжжя такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно довідки Запорізької гімназії №6 Запорізької міської ради Запорізької області від 10.09.2019 року №01-22/313, ОСОБА_5 навчався у Запорізькій гімназії №6 з 01.09.2011 року по 03.08.2018 року. ОСОБА_19 , класний керівник 1-А класу (2011-2012 н.р.). ОСОБА_20 , класний керівник 7-а класу (2017-2018 н.р), стверджують, що батьки учня ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за час навчання сина у Запорізькій гімназії №6 школу не відвідували, з класними керівниками та адміністрацією навчального закладу не спілкувалися. Всі батьківські збори відвідувала лише бабуся ОСОБА_1 . ОСОБА_21 постійно підтримувала зв`язок із класними керівниками, вчителями предметниками, забезпечувала належні умови для навчання та виховання свого онука - ОСОБА_5 . Адміністрація навчального закладу вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за час навчання з 01.09.2011 року по травень 2018 року, не виконували свої батьківські обов`язки.

Відповідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №84 Запорізької міської ради Запорізької області від 13.01.2020 року №01-13/04, ОСОБА_22 , класний керівник 9-Б класу, стверджує, що батьки учня 9-Б класу, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за час навчання сина у Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №84 (з 01 вересня 2018 року) не відвідували школу, не спілкувалися із класним керівником та адміністрацією закладу.

На всі батьківські збори приходила лише бабуся ОСОБА_1 ,яка підтримує постійний зв?язок із класним керівником та забезпечує належні умови для проживання та навчання онука. Адмністрація навчального закладу вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виконують свої батьківській обов?язки.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,25 кв.м., жилою площею 45,2, корисною площею 66,1 кв.м., на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ НОМЕР_6 519063, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради від 08.06.2007 року. Право власності зареєстровано Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19.06.2007 року, номер витягу 14956466, внесені зміни про власника в технічний паспорт.

Згідно акту обстеження умов проживання від 27.04.2020 року складеного начальником відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_23 та головним спеціалістом відділу Шепель Т.О., проведено обстеження умов проживання у квартирі АДРЕСА_2 , для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 12.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька.

Частиною 2 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батьків дитини, суперечить вимогам ст.ст. 150, 152 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток.

У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п.2) ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень п.15) Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16) зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.

На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Відповідно до висновку за № 0869/01-37/05 від 22.05.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціалісти відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , 1980 року народження та батька ОСОБА_4 , 1979 року народження, відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідачів щодо ухилення від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до синаАль- ОСОБА_24 , які з дитиною не спілкується, не забезпечує її матеріально, ухиляється від виконання обов`язків по її вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення відповідачів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини.

Таким чином позовна заява ОСОБА_1 в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, щодо неповнолітньої дитини, підлягає задоволенню.

Згідно ст. 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Верховний Суд України в Узагальненні від 11.12.2008 р в «Практиці розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки і піклування над дітьми» наведене вище положення роз?яснив, що слід розуміти таким чином, що коли при розгляді справи суд встановить, що особа позбавлена батьківського піклування, то це є достатньою підставою для порушення і розгляду судом питання про встановлення опіки чи піклування над дитиною і призначення піклувальника, навіть у тих випадках, коли таку вимогу не було заявлено. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень частин З, 4 ст. 60 ЦК , суд призначає опікуна або піклування за поданням органу опіки та піклування. Вбачається, що замість подання у матеріалах справи може бути наявний офіційний висновок чи інший документ органу опіки та піклування, який свідчить про згоду цього органу на призначення певної особи опікуном або піклувальником.

Згідно ст. 166 ч. 3 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки , піклування та відповідність інтересам дитини, служба у справах дітей Запорізької міської ради вважає доцільним встановлення піклування над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ставить ОСОБА_1 як кандидата в опікуни/піклування.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , яка являється бабусею неповнолітньої дитини, слід призначити їх опікуном, адже це буде в найкращих інтересах дитини.

Також суд вважає за доцільне вищначити місце проживання дитини з позивачкою.

Одночасно позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на її користь.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов в частині стягнення аліментів, також підлягає задоволенню.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).

Таким є 22 січня 2020 року.

Частиною 2 ст. 133 ЦПКУкраїни визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення, і звільнення від сплати, встановлюються законом.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.14) ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

У разі коли в позовній заяві об`єднано кілька позовних вимог, згідно ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за кожну вимогу.

Враховуючи, що судом задоволено дві позовні вимоги: про позбавлення батьківських та про стягнення аліментів, судовий збір складатиме (840.80 +840.80+ 840.80) = 2 522. 40 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 155, 164-166, 180, 181, 191 СК України; ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити громадянина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя.

Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , піклувальником неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Залишити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та фактичне місце проживання за адресою, де він зареєстрований на теперішній час: АДРЕСА_3 .

Стягнути з громадянина ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 22.01.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 22.01.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 судові витрати у розмірі 2 522 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Комунарським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СО VIP -19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2020 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Піх