Ухвала

Іменем України

18 травня 2020 року

м. Київ

справа №2-1484/11

провадження № 61-4881ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обгрунтування якого посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 24 липня 2006 року укладено кредитний договір № 014/08-112/50757 за програмою кредитування «житло в кредит на вторинному ринку», відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 33 800,00 доларів США із відсотковою ставкою 12% річних строком на 240 місяців до 24 липня 2026 року. В забезпечення виконання зобов`язань, 24 липня 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого остання взяла солідарну відповідальність за належне виконання кредитних зобов`язань позичальником.

ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 38 496,57 доларів США, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 . У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що матеріалами справи підтверджується неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з боржника є обґрунтованими. Натомість, у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з поручителя заборгованості відмовлено, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк на звернення з такою вимогою.

06 березня 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити шляхом задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» оскаржує судові рішення на підставі пункту1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначивши, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України, однак, законодавством встановлено обмеження для застосування судами правових висновків лише Верховного Суду.

У квітні 2020 року до суду надійшла уточнена скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій скаржник посилається як на підставу оскарження на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, повторно зазначаючи невідповідність висновків судів попередніх інстанції правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Так скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Залишаючи касаційну скаргу без руху Верховний Суд в ухвалі від 02 квітня 2020 року роз`яснив скаржнику, що оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі необхідно посилатися на правові висновки саме Верховного Суду.

В наданій до суду уточненій касаційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правового висновку Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суди при вирішенні справ мають брати до уваги тільки висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, неврахування судами висновків викладених Верховним Судом України не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень.

Натомість, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції правильно посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі №1519/2-3165/11 з приводу визначення підстави припинення поруки, наданий у подібних відносинах, що узгоджується з обставинами цієї справи.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди правильно застосували норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Судна підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 261 ЦПК України, частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

С. П. Штелик

В. М. Сімоненко