Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/17608/15-ц

провадження № 61-14141св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 04 квітня 2016 року в складі судді Погрібного С. О. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2017 рокув складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Плавич Н. Д.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2015 року між позивачем як адвокатом, та відповідачем, яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , укладено угоду про захист ОСОБА_3 у досудовому кримінальному провадженні. Відповідно до умов додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною вказаної угоди, відповідач повинна була оплатити всі витрати, пов`язані з виконанням угоди, та адвокатський гонорар після звільнення ОСОБА_3 з-під варти. Умовами додаткової угоди визначено суму гонорару та витрат, пов`язаних з виконанням угоди. Позивач посилалась на те, що умови договору вона виконала у повному обсязі, проте відповідач відмовилась добровільно виконати умови договору щодо оплати гонорару та витрат, пов`язаних з виконанням угоди.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь суму гонорару за угодою у розмірі 43 000,00 грн, а також суму додаткових витрат, пов`язаних з виконанням угоди - 3 450,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області

від 29 червня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 46 450,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що між сторонами було укладено угоду, відповідно до умов якої відповідач повинна була сплатити адвокату гонорар та додаткові витрати, пов`язані з виконанням угоди, проте від виконання зобов`язання відповідач відмовилася, тому вказані суми підлягають стягненню у судовому порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подаладо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки такі вимоги є надуманими та такими, що не підтверджуються належними доказами. За всі вчинені позивачем дії, передбачені укладеною між сторонами угодою та додатковою угодою до неї, відповідач сплатила їй у повному обсязі. Заявник вважала, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності, у зв`язку із чим неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 24 червня 2015 року між сторонами було укладено угоду про захист прав ОСОБА_3 під час досудового кримінального провадження, відповідно до умов якої ОСОБА_2 була зобов`язана сплатити всі витрати, пов`язані з виконанням угоди та адвокатський гонорар після звільнення ОСОБА_3 з-під варти.

Пунктом 4 додаткової угоди про надання правової допомоги передбачено, що розмір гонорару під час виконання угоди становить 21 500,00 грн та після звільнення ОСОБА_3 з-під варти - 21 500,00 грн.

Відповідно до пункту 5 додаткової угоди про надання правової допомоги розмір додаткових витрат становить 3 440,00 грн, зокрема: відвідування

25 червня 2015 року в Одеському слідчому ізоляторі (далі - ОСІ)

ОСОБА_3 та підписання угоди з ОСОБА_3 - 450,00 грн; 30 червня 2015 року - вивчення матеріалів досудового провадження у слідчого - 350,00 грн; 02 липня 2016 року відвідування в ОСІ ОСОБА_3 - 450,00 грн; 03 липня 2015 року підготовка клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт; 09 липня 2015 року подання клопотання слідчому і участь у допиті -

350 грн; 10 липня 2015 року участь у судовому засіданні - 350,00 грн; 14 липня 2015 року відвідування в ОСІ ОСОБА_3 - 450,00 грн; 15 липня 2015 року участь у допиті у слідчого - 350,00 грн; 24 липня 2015 року - відвідування прокуратури з метою подачі скарги - 350,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2015 року звільнено з-під варти ОСОБА_3 у залі суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 50676-VI договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах.

За договором про надання послуг виконавець зобов`язаний надати послугу, а замовник - оплатити її. За змістом статей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Оплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку з її надання.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статі 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 1, 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що між сторонами існують договірні зобов`язання та з урахуванням того, що позивач як адвокат, виконала умови угоди, а відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, визначені угодою про надання правової допомоги та додатковою угодою до неї щодо сплати суми гонорару та витрат, пов`язаних із виконанням угоди, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун