Справа № 126/1656/18
Провадження № 22-ц/801/760/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 рокуСправа № 126/1656/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Безрученко Н. Р., особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши за правила-ми, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного проваджен-ня, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційно-го суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бершадського ра-йонного суду Вінницької області від 30 січня 2020 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Бершадь Вінницької області за головування судді Гуцола В.І.,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася у Бершадський районний суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сто-рін у справі ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. Спадкоємицею померлої за заповітом від 30 жовтня 1999 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Кидрасівської сільської Ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області, зареєстрованим у реєстрі за № 38, є дочка ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом - непрацездатний син ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині, та спадкоємицею за законом першої черги - позивачка, донька ОСОБА_4 ОСОБА_1 . Сестри прийняли спадщину в уста-новленому порядку, ОСОБА_3 відмовився від належної йому за законом частки, подавши у нотаріальну контору відповідну заяву. ОСОБА_1 вважає недійсним за-повіт матері, яким вона усе своє майно заповіла відповідачці ОСОБА_2 . За життя мати постійного заявляла, що після її смерті усе майно належатиме обом донькам. Скориставшись похилим віком та неграмотністю матері, відповідачка відвела її в сільську раду, де під впливом ОСОБА_2 був складений оспорюваний заповіт. На підставі частини другої статті 1257 ЦК України ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 30 жовтня 1999 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кидрасівської сільської Ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області, зареєстрований у реєстрі за № 38, згідно якого мати запо-віла усе своє майна доньці ОСОБА_5 .

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2020 ро-ку у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 101-104 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 ос-каржує його в апеляційному порядку, просить рішення суду від 30 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Скаржниця вва-жає оскаржуване рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимо-гам закону, прийнятим без належної оцінки доказів ( а. с. 109 ).

18 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов письмово викладе-ний відзив відповідачки ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( а. с. 119-120 ), де зазначається про необгрунтованість, надуманість доводів скаржниці, викла-дених нею в апеляційній скарзі, які у повному обсязі не підлягають задоволенню. Ви-клавши у запереченні фактичні обставини справи, відповідачка посилається на вірне надання оцінки судом першої інстанції показанням допитаних у судовому засіданні свідків, які є близькими родичами позивачки. За цієї обставини суд висловив обгрун-товані сумніви у достовірності даних суду свідчень. Суд вірно застосував норми про-цесуального права, дотримався принципу змагальності, рівності прав сторін у справі, дійшов правильного висновку щодо недоведеності ОСОБА_1 належними і допус-тимими доказами того факту, що волевиявлення спадкодавиці під час складання нею 30 жовтня 1999 року у Кидрасівській сільській раді заповіту на ім`я ОСОБА_2 не було вільним, не відповідало її волі. На думку відповідачки оскаржуване судове рі-шення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, суд у повній мірі та всебічно розглянув спір і ухвалив правомірне рішення, тому останнє повинно бути за-лишене без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Беручи до уваги надану суду нотаріальну посвідчену його заяву, де він просить справу розглянути без його участі, висловлює згоду з вимогами ОСОБА_1 , у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження у відсутності відповідача ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу відповідно позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи, проаналі-зувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеля-ційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі виникли та мають місце правовідносини щодо недійсності правочину ( заповіту ), вчиненого 30 жовтня 1999 року за життя спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони у справі є її дітьми. Саме відповідачці ОСОБА_2 мати заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Кидрасівської сільської Ради народних депутатів Бершадського району Вінницької області. Викладені фактичні обставини у справі ні-ким з її учасників не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керую-чись нормами статей 524, 534, 541, 548, 549 ЦК України у редакції, що діяла на мо-мент виникнення спірних правовідносин із спадкоємництва ( у редакції 1963 року ), зазначив, що позивачка не довела належними, допустимими доказами того факту, що волевиявлення матері ОСОБА_4 при складенні нею 30 жовтня 1999 року заповіту на користь доньки ОСОБА_2 , не було вільним, не відповідало її волі. За вну-трішнім переконанням, грунтуючись на безпосередньо встановлених обставинах, до-сліджених доказах, суд, критично оцінивши показання допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, яке оскаржується позивачкою.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 30 січня 2020 року, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, оскільки вони є вірними, об'єктивними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд першої інстанції не помилився у застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог процесуального зако-нодавства.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 не наводить у скарзі доводів, які б заперечували висновки суду, не надає докази, що спростовува-ли б встановлені судом фактичні, об`єктивні обставини, що покладені в основу вказа-них висновків.

Обгрунтування апеляційної скарги на судове рішення не є достатніми, такими, що тягнуть скасування законного рішення суду першої інстанції.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сто-рона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може грунту-ватися на припущеннях.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти Укра-їни» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані за-явником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Як наразі зазначалося доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні від 30 січня 2020 року, не дають підстав визнати це рішення ухваленим з порушенням норм мате-ріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеля-ційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуаль-ного права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріаль-ного і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного ви-рішення справи. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеля-ційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту зали-шити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трид-цяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 23 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. Г. Копаничук

Л. О. Голота