Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 522/14440/15-ц

провадження № 61-38756св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня

2017 року у складі судді Погрібного С. О. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до договору.

Позов мотивовано тим, що 09 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивачу надано споживчий кредит у розмірі 100 000,00 доларів США з датою остаточного його повернення до 09 жовтня 2019 року включно зі сплатою

10,5 % річних.

При цьому, 08 жовтня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору надання споживчого кредиту від 09 жовтня

2007 року № 0, якою вносились зміни до зобов`язань, що встановлені кредитним договором, укладеним 09 жовтня 2007 року.

Позивач вважає, що зазначений кредитний договір та додаткова угода до нього укладені з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, відповідачем не проінформовано щодо всіх обставин, які могли вплинути на прийняття позивачем рішення щодо укладення такого правочину, зокрема те, що позивач несе валютні ризики під час виконання зобов`язань тощо.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просив, на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини першої статті 230 ЦК України, визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту від 09 жовтня 2007 року

№ 0, додаткову угоду від 08 жовтня 2007 року № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 09 жовтня 2007 року № 0.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що договір про надання споживчого кредиту не відповідає положенням статей 11, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів, вимогам пунктів 3.2, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, що має наслідком недійсність кредитного договору у силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини першої статті 230 ЦК України, проте позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні справи суди попередніх інстанцій не застосували до спірних правовідносин вимоги частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та частину другу статті 215 ЦК України. Крім того, строк позовної давності для позивача у спірних правовідносинах почав свій відлік саме з 03 липня 2015 року, коли він дізнався про існування Постанови правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» і як наслідок дізнався про існування порушених прав, у зв`язку з чим позовна заява подана у межах строку позовної давності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_3 від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року № 1112/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 522/14440/15-ц (провадження № 61-38756св18) 16 квітня 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 19 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 26 квітня 2018 року призначити до судового розгляду на 10 червня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик