Справа № 510/2241/19
Провадження № 2/510/440/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 16.04.2019р. про склад сім`ї відповідачки; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 11.05.2018р.; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 03.10.2019р. про реєстрацію ОСОБА_4 за місцем мешкання позивача; копія картки обліку домоволодінь кварталу АДРЕСА_1 ; копія довідки Ренійського БТІ про належність ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_2 ; копія генерального плану домоволодіння; копія архівної виписки з протоколу №8 від 23.04.1958р. виконкому Ренійської міської ради про відведення земельної ділянки під забудову; копія договору забудови від 15.04.1959р.; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 11.03.1980р. про надання дозволу на будівництво літньої кухні та сараю із погребом; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.04.2019р. (дата заведення спадкової справи 17.04.2019р.); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , оформленого на ім`я ОСОБА_4 ; копія звіту від 16.10.2019р. про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості; копія справи по технічній інвентаризації на домоволодіння АДРЕСА_2 (опис інвентаризаційної справи; проект забудови; рішення виконкому Ренійської міськради від 23.04.1959р.; акт про відведення земельної ділянки; висновок про відвід земельної ділянки; дозвіл на виконання робіт; генеральний план; поповерховий план; повідомлення Ренійського БТІ; ухвала народного судді Ренійського району від 30.07.1979р.; замовлення № 490 від 30.07.1979р.; договір про надання послуг з технічної інвентаризації об`єкта нерухомості від 13.03.2018р.; протокол про погодження договірної вартості щодо надання послуг; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0651 га, розташовану по АДРЕСА_2 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий план земельної ділянки; довідка відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області; заява ОСОБА_4 від 10.08.2018р.; копія рішення Ренійської міської ради від 13.09.2018р.); копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.11.2019 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачка у справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах із нині померлим ОСОБА_4 . В період даних відносин, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у них народився син ОСОБА_1 (позивач у справі. Оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не перебували у зареєстрованому шлюбі, у свідоцтві про народження позивача відомості про його батька були записані зі слів матері, ОСОБА_4 протягом свого життя не звертався за визнанням батьківства щодо ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_4 на підставі договору забудови від 15.04.1959 р. на праві власності належав житловий будинок із господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Позивач и його матір являються спадкоємцями четвертої черги за законом.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.04.2019р. (дата заведення спадкової справи 17.04.2019р.). Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Як виходить з наданих суду довідок виконкому Ренійської міської ради за адресою АДРЕСА_2 ніхто не був зареєстрований, ОСОБА_4 був зареєстрований по АДРЕСА_3 з 16.01.1985р. по 06.02.2019р., коли був знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. За адресою АДРЕСА_3 рахуються зареєстрованими сторони у справі. Отже, ці обставини підтверджують той факт, що сторони у справі протягом життя та на час смерті ОСОБА_4 мешкали разом із ним, доглядали його, понесли витрати на його поховання. У зв`язку із цим, і позивач і відповідачка являються спадкоємцями 4 черги за законом після смерті ОСОБА_4 , а позивач заявив про себе, як такий, що прийняв спадщину.

Відповідачка після смерті ОСОБА_4 за прийняттям спадщини не зверталася, на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач.

При зверненні позивача до нотаріальної контори для оформлення прийняття спадщини, в отриманні свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, про що 05.11.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 , як власник нерухомості, у відповідному порядку не зареєстрував її у державному реєстрі прав власності на нерухомість.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку як ч. 1 ст. 1269 ЦК України, так і в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України).

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Крім того, останні роки перед смертю ОСОБА_4 мешкав із позивачем та його матір`ю, був прописаний за їхньою адресою. Як зазначив позивач, після смерті ОСОБА_4 у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину як фактично,так і юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих та технічних документів на житловий будинок, розпорядження щодо його цільового використовування тощо), а також по подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, крім того, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Крім того, щодо різночитань у номері та вулиці розташування спадкового будинку суд зазначає, що з урахуванням додатково наданих суду письмових доказів, спадковим будинком є саме будинок АДРЕСА_2 , раніше (за даними справи по технічній інвентаризації) він рахувався розташованим і по АДРЕСА_4 (в деяких документах - № АДРЕСА_5 в АДРЕСА_4 , що є наслідком змін перейменування вулиць та нумерації будинків в м. Рені Одеської області.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із господарськими та надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_2 (який в цілому складається з: житлового будинку літ. А загальною площею 33,20 кв.м., житловою площею 20,70 кв.м.; веранди літ. а; літньої кухні літ. Б; сараю літ. Д; тамбуру літ. б; льоху літ. В; вбиральні літ. Г; огорожі 1, 2, 5; споруди № 3, 4) ,

що належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник