Постанова

Іменем України

23 червня 2020 року

м. Київ

справа № 320/2014/18

провадження № 61-12111св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого

2019 року, ухвалене у складі судді Калугіної І. О., та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Бєлки В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є дружиною

ОСОБА_3 , разом з яким їй на праві спільної власності належала земельна ділянка площею 600,14 кв.м по

АДРЕСА_1 .

10 листопада 2006 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку по

АДРЕСА_1 . Угоди щодо купівлі чи оренди земельної ділянки площею 600,14 кв.м між сторонами укладено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв`язку із чим спірна земельна ділянка увійшла до складу спадщини, яка залишилась після його смерті.

20 листопада 2012 року при вирішенні питання про право власності на земельну ділянку Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було застосовано закон який не підлягав застосуванню.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд визнати недійсним право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з моменту укладання договору купівлі-продажу будинку, тобто з 10 листопада 2006 року, як безпідставно отримане за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 11 лютого 2019 року відмовлено у задоволені позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області

від 28 березня 2013 року, було визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , з моменту укладання договору купівлі-продажу будинку, тобто з 10 листопада 2006 року. Місцевий суд зазначив, що оскільки ОСОБА_3 , помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у ОСОБА_2 право власності на спірну ділянку виникло до його смерті (з 2006 року), тому земельна ділянка не входила до складу спадщини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд вважав обґрунтованими посилання місцевого суду на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 20 листопада 2012 року про визнання за ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку з дня придбання нею будинку, а доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, яке не є предметом апеляційного перегляду в даній справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду віл 28 травня 2019 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

У липні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково посилались на обставини, встановлені під час розгляду цивільної справи

№ 2-421/2012, оскільки на час ухвалення рішення суду 20 листопада 2012 року ОСОБА_3 помер та був позбавлений можливості оскарження цього рішення. Висновки Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в рішенні від 20 листопада 2012 року у справі № 2-421/2012 зроблені із неправильним застосуванням статті 377 ЦК України. Суди розглянули складну справу в порядку спрощеного провадження.

Під час укладення договору купівлі-продажу будинку відповідач відмовилась укладати угоду купівлі-продажу земельної ділянки, внаслідок чого спірна земельна ділянка залишилась у власності ОСОБА_3 , спадкоємцями після смерті якого є заявник та ОСОБА_5 .

Суди попередніх інстанцій помилково не врахували, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня

2011 року було задоволено позов ОСОБА_5 до Мелітопольської державної нотаріальної контори про визнання її спадкоємцем та власником земельної ділянки прощею 600,14 кв.м в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, заявник просила касаційний суд витребувати з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу № 2-421/2012.

Відзив на касаційну скаргу у встановлений судом строк не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до державного акта серії I-ЗП № 059002 на право власності на земельну ділянку виданого на підставі рішення Мелітопольської міської ради народних депутатів від 12 червня 2000 року, земельна ділянка площею 600,14 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Бєдновою Н. В., зареєстрованого в реєстрі за № 7974 суди встановили, що ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок, по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Разом з цим, згідно договору дарування земельної ділянки від 25 жовтня

2007 року ОСОБА_3 безоплатно передав ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 600,14 кв.м, кадастровий номер :02:038:001, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 20 листопада 2012 року у справі № 2-421/2012, яке набрало законної сили 30 березня 2013 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м по АДРЕСА_1 з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року.

Цим же рішенням суду визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 600,14 кв.м, по АДРЕСА_1 , укладений 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області

Зубовою А. О. за № 4427.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі в редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у справі № 2-421/2012, яке набрало законної сили, за ОСОБА_4 визнано право власності на спірну земельну ділянку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову

ОСОБА_1 .

При цьому суди врахували, що доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться по суті до незгоди із рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, яке набрало законної сили та не може бути предметом перегляду в даній справі.

Вказані висновки судів є вірними, оскільки судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже судові рішення у справі № 2-421/2012 можуть бути переглянуті компетентним судом виключно в межах цієї ж справи.

Доводи заявника про розгляд судом першої інстанції справи в порядку спрощеного провадження не впливають на правильність вирішення справи. Крім того згідно ухвали суду першої інстанції від 09 липня 2018 року про відкриття провадження, суд визначив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 07 серпня 2018 року, судом першої інстанції прийнято ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Підлягають відхиленню посилання заявника на неврахування судами рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня

2011 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Мелітопольської державної нотаріальної контори, оскільки вказане рішення скасоване.

Доводи касаційної скарги про те, що спірна земельна ділянка після укладення договору купівлі-продажу будинку від 10 листопада 2006 року залишилась у власності ОСОБА_3 є аналогічними доводам позовної заяви та апеляційної скарги, яким суди попередніх інстанцій надали належну оцінку з урахуванням наявного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у справі № 2-421/2012.

За змістом статті 400 ЦПК України Верховний Суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення позовних вимог та не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального та допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Клопотання заявника про витребування з Мелітопольського районного суду Запорізької області справи № 2-421/2012 підлягає відхиленню, оскільки питання щодо витребування доказів перебуває поза визначеними

статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини третьої

статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта