Справа № 467/336/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 року смт.Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю:

секретаря Калайди К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

20.03.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк, кредитодавець або позивач), звернувшись до Арбузинського районного суду Миколаївської області, пред`явило до ОСОБА_1 вищезазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

03.03.2007 року сторони у простій письмовій формі, уклали кредитний договір (далі - Договір) № б/н, який за своєю сутністю є договором приєднання, оформивши це заявою позичальника.

Крім названої заяви, складовими договору є Умови та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/.

За Договором Банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (далі кредит) у розмірі 4800,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а той, у свою чергу, повернути кредит, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, та сплачувати проценти на суму залишку заборгованості за кредитом, за ставками, які зазначені в Тарифах Банку і узгоджені з позичальником.

Неналежне виконання сторонами зобов`язання, як наслідок, давало потерпілій стороні право вимагати від порушника неустойки (пені чи штрафу).

Крім наведеного, відповідно до Умов та Правил, кредитодавець в односторонньому порядку на власний розсуд міг змінити ліміт картки, збільшивши чи зменшивши його, в залежності від договірної поведінки позичальника, а також змінити відсоткову ставку кредитування, повідомивши про це позичальника.

Банк повністю виконав умови договору, надавши ОСОБА_1 кредит, в обумовленому сторонами розмірі.

В свою чергу, в порушення умов договору, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.12.2019 року має заборгованість у розмірі 88872,71 грн., з яких:

- 5990,20 - заборгованість за кредитом;

- 78174,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 4208,22 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначену заборгованість в сумі 88872,71 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

26.03.2020 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.04.2020 року від ОСОБА_1 отримано заперечення на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк». Заперечення на позовну заяву обґрунтоване тим, що кредитну картку відповідач отримав для отримання платежів та не користувався кредитними коштами, а підписана ним заява не містить істотних умов договору. Крім того він не підписував «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», працівники банку з ними його не ознайомлювали, отже дані умови не є складовою частиною договору, що узгоджується з позицією Верховного суду України в постанові від 11.02.2015 року в справі №6-240цс14, а сам кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми і є нікчемним, що узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Також відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк».

05.05.2020 року від позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи (виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування, довідка про видачу кредитних карток, умови та правила надання банківських послуг).

13.05.2020 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме відомостей про виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.02.2014 року у справі №467/57/14-ц про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» від Арбузинського РВ ДВС, надано копію зазначеного судового рішення. Клопотання судом задоволено. На виконання ухвали суду про витребування доказів від Арбузинського РВ ДВС Південного МРУ МЮ (м.Одеса) надійшла копія постанови від 03.12.2019 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №467/57/14-ц від 12.06.2014 року, виданим Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 21123,94 грн., згідно якої виконавче провадження закінчене в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

18.05.2020 року від АТ КБ «ПриватБанк» судом отримано відповідь на відзив, в якому посилаючись на норми ст.ст. 30, 634, 639, 207, 202 ЦК України позивач стверджував, що між сторонами належним чином був укладений кредитний договір, який за своєю сутністю є договором приєднання та складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Із зазначеними документами відповідач будучи дієздатною особою ознайомлений при укладенні договору та в подальшому відповідно до Умов та правил надання банківських послуг повідомляється про зміни у тарифах банку, зміни кредитного ліміту. На підтвердження того, що саме ці умови та правила діяли на момент укладення кредитного договору позивачем надано наказ про їх затвердження. З виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Крім того із заяви позичальника, яка підписана відповідачем чітко вбачається узгодження сторонами процентної ставки, розміру комісій та штрафів. Проти застосування позовної давності позивач заперечував з огляду на те, що порушення зобов`язання триває, а відповідач до певного часу виконував свої зобов`язання по кредитному договору що свідчить про визнання ним даних зобов`язань.

Ухвалою від 24.06.2020 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5990,20 грн., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 5539,75 грн., 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 982,09 - штрафу (процентна складова) - закрите на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з тим, що Арбузинським районним судом Миколаївської області 14.02.2014 року було ухвалено заочне рішення, яке набрало законної сили та яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.03.2007 року в цій частині задоволено.

В судове засідання 24.06.2020 року позивач не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв від нього не надійшло. В позовній заяві представником позивача зазначено, що він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку у разі його неявки в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши позиції сторін, викладені в письмових заявах по суті спору, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

03.03.2007 року, на підставі письмової заяви ОСОБА_1 , між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк зобов`язався надати останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4800,00 грн. Заявою передбачено сплату відсотків за користування кредитом з базовою процентною ставкою 22,8% з розрахунку 360 днів на рік, комісію за кредитне обслуговування - 1% від суми заборгованості, встановлено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, погашення заборгованості передбачено здійснювати щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Заява підписана відповідачем, отримання кредитної картки відповідачем не заперечувалось.

Крім того, ОСОБА_1 користувався іншими послугами банку, що вбачається з вказівки у заяві від 03.03.2003 року про попередню ідентифікацію клієнта за картою НОМЕР_1 .

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 відповідач активно користувся послугами банку, розраховувався кредитною карткою та знімав готівку в банкоматах, вносив гроші на картку. Банком в свою чергу проводились також автоматичні регулярні погашення простроченої заборгованості між картками клієнта.

Востаннє ОСОБА_1 використав кредитні кошти 19.03.2008 року, отримавши готівку в банкоматі з урахуванням комісії в сумі 175,10 грн.

Відповідач періодично погашав кредит, останній платіж ним було здійснено 18.03.2008 року на суму 347,39 грн.

Згідно виписки в погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 зараховані також кошти за платежами від 21.02.2019 року, 20.03.2019 року, 18.04.2019 року, 22.05.2019 року, 25.06.2019 року, 24.07.2019 року, 22.08.2019 року, 24.09.2019 року, 25.10.2019 року, 26.11.2019 року на загальну суму 21123,94 грн., що відповідає сумі, що була стягнута заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.02.2014 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», в січні 2014 року звернувся з позовною заявою до Арбузинського районного суду Миколаївської області про стягнення заборгованості на загальну суму 21123,94 грн. за кредитним договором від 03.03.2007 року з ОСОБА_1 Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.02.2014 року у справі №467/57/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.03.2007 року в сумі 21123,94 грн. станом на 31.10.2013 року, з яких борг за кредитом 5990,20 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом 5539,75 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 982,09 - штраф (процентна складова), що встановлено з копії зазначеного судового рішення.

Зазначене рішення набрало законної сили 25.02.2014 року та виконане, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.12.2019 року, випискою по рахунку ОСОБА_1 .

Отже, з огляду на те, що частина позовних вимог вже вирішена судом заочним рішенням від 14.02.2014 року, провадження у справі в частині цих вимог закрите. В іншій частині позовних вимог, а саме в частині вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 78174,29 грн. та процентної складової штрафу в сумі 3226,13 грн. розгляд справи продовжено.

Вирішуючи питання стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, суд відхиляє доводи відповідача щодо його необізнаності про умови укладеного кредитного договору, оскільки підписана ним 03.03.2007 року заява містить відомості щодо умов

кредитування. Так, у заяві зазначено про базову процентну ставку (22,8%), строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, можливість списання Банком коштів з дебетної карти клієнта. Крім того, факт укладення кредитного договору встановлено заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.02.2014 року, яке сторонами не оскаржувалось та відповідач не звертався з заявою про його перегляд, визнавши та сплативши заборгованість, що була стягнута.

Згідно пунктів 1.1, 1.2 Умов та правил надання банківських послуг, дані умови визначають умови, на яких ПриватБанк пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші послуги, вказані в Заяві та Пам`ятці клієнта. Дані умови регулюють відносини між Банком і Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших послуг, зазначених у заяві.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Відповідно до п.5.4 розділу ІІ Правил користування платіжною картою до Умов та Правил надання банківських послуг сторони встановили порядок погашення суми основної заборгованості щомісячно за попередній місяць, строк погашення Кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

З аналізу вказаних пунктів в сукупності вбачається, що вказані умови передбачають автоматичне пролонгування не терміну дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, визначеного у заяві, а лише умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України).

Підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, немає.

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в березні 2020 року.

З наданої позивачем довідки вбачається, що ОСОБА_1 було надано лише одну кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 02/09, тобто дія картки закінчилась 28.02.2009 року.

Верховний Суд України неодноразово доходив висновку про те, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (зокрема у постановах: від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14; від 17.09.2014 року у справі № 6-95цс14; від 24.09.2014 року у справі № 6-103цс14, від 01.10.2014 року у справі № 6-134цс14; від 30.09.2015 року у справі №6-154цс15).

Дія картки закінчилась у лютому 2009 року, а позов подано в березні 2020 року, отже, після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Отже, враховуючи, що дія картки закінчилась у лютому 2009 року, право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу цього строку.

Станом на 28.02.2009 року за розрахунком позивача ОСОБА_1 було нараховано відсотки за користування кредитом в загальній сумі 1372,85 грн. В іншій частині за період з березня 2009 року по 31.12.2019 року відсотки нараховані позивачем безпідставно, як і неустойка у виді штрафу.

Так як позивач повною мірою володів необхідною інформацією стосовно клієнта та відповідача по справі ОСОБА_1 , який уклав з Банком відповідний договір, у тому числі стосовно строку дії кредитної карти, розміру непогашеної заборгованості тощо, а відтак, з лютого 2009 року Банк міг знати про закінчення строку дії банківської карти та мав можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд щодо повернення відсотків за кредитом, проте до суду з зазначеними позовними вимогами звернувся лише у березні 2020 року, тобто поза межами позовної давності, про застосування якої просив відповідач, отже суд вважає, що в цій частині правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

При цьому платежі в період з лютого по листопад 2019 року на загальну суму 21123,94 грн. здійснені ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 14.02.2014 року та після спливу строку позовної давності, отже її перебігу не переривають.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості належить відмовити в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.О.Догарєва