Справа № 182/3348/19
Провадження № 2/0182/1458/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г., розглянув у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Виконавчий комітет Нікопольської міської ради про визначення порядку користування квартирою.

Заяви по суті справи.

17.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить суд визначити порядок користування квартирою загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши йому у користування житлову кімнату 6 площею 12,9 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м.; у користування відповідачів виділити житлову кімнату 8 площею 16,9 кв.м., та залишити у загальному користуванні кухню 4 площею 6,7 кв.м., ванну кімнату 2 площею 3,0 кв.м., коридор 9 площею 1,8 кв.м., передпокій 5 площею 16,8 кв.м., 4,4 кв.м., вбудовану шафу 3 площею 1,1 кв.м., вбудовану шафу 7 площею 1,8 кв.м.

Свої вимоги мотивує тим, що йому належить 3/5 частин зазначено вище квартири, а його дружині ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_3 2/5 частини, по 1/5 кожній.

На даний час його шлюбні стосунки з ОСОБА_2 фактично припинені, він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

За таких обставин, йому необхідна окрема кімната для подальшого проживання у квартирі, виділення якої не буде суперечити інтересам співвласників, оскільки площа кімнати, яку він просить виділити, є меншою, ніж та, що залишиться у користуванні відповідачів (а.с.2-5).

Не погодившись із позовними вимогами, ОСОБА_2 подала відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнала. Зазначила, що у спірній квартирі зареєстровані та проживають двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона разом із ОСОБА_1 , ОСОБА_6 домовилися, що кімната 6 буде облаштована під дитячу. Однак, у 2019 році ОСОБА_1 , перебуваючи вдома наодинці, виніс усі дитячі речі та самовільно зайняв кімнату 6, після чого між співвласниками виник конфлікт, який і став підставою для звернення до суду для визначення порядку користування. Задоволення позову, на думку відповідача, погіршить житлові умови всіх зареєстрованих у квартирі осіб, окрім позивача, оскільки площа квартири, яка залишиться у користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не відповідатиме встановленим законам нормам (а.с.172-174).

Також, 25.05.2020 року від ОСОБА_2 надійшли пояснення (а.с.197-198). Зазначає, що обставини, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_1 заперечує факт постійного проживання ОСОБА_6 та її малолітніх дітей у спірній квартирі та посилається на те, що вони фактично мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надав довідку ОСББ «Едельвейс-Н». Така довідка не може бути взята до уваги, оскільки в ній не зазначені ПІБ сусідів. Позивач зловживає алкогольними напоями, після чого поводиться агресивно та чинить моральний тиск у відношенні ОСОБА_6 та її дітей. Крім того, 03.01.2020 року ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння застосував щодо неї, ОСОБА_2 , фізичне насилля, після чого вона звернулася до правоохоронних органів, Служби з питань сім`ї, а також повідомила про даний факт керівництво АТ «НЗФ», де працює позивач.

04.06.2020 року надійшли пояснення ОСОБА_1 (а.с.218-220). Звертає увагу суду на те, що наявність ПІБ сусідів у довідці про фактичне проживання, виданій на адвокатський запит, не передбачено діючим законодавством. Їхня донька ОСОБА_6 разом з онуками лише періодично гостювали у спірній квартирі, однак не мешкали постійно. ОСОБА_6 разом з чоловіком ОСОБА_8 та дітьми з 2012 року орендували житло по АДРЕСА_3 . У листопаді 2014 року шлюб між ними було розірвано. Однак, згодом, вони відновили шлюбні стосунки та якийсь час проживали разом без повторної реєстрації шлюбу. Для забезпечення комфортних умов проживання доньки та онуків в орендованих квартирах позивачем для них була придбана побутова техніка, дитяче двоповерхове ліжко та ноутбук, необхідний ОСОБА_6 для роботи. На даний час донька знову припинила спільне проживання з ОСОБА_8 . Однак, у судовому засіданні по справі 29.10.2019 року вона зазначила свою адресу проживання по АДРЕСА_2 . Факт спричинення фізичних ушкоджень ОСОБА_2 , агресивну поведінку у відношенні доньки та онуків заперечує та звертає увагу на те, що тривалий час проживав з відповідачем, однак до часу судових спорів вона жодного разу не скаржилася на його неадекватну поведінку. За місцем роботи він характеризується позитивно. На даний час шлюб між ним та ОСОБА_2 розірваний, відповідач постійно виганяє його зі спільної квартири. На заводі ОСОБА_1 працює позмінно, у зв`язку з чим йому необхідна окрема кімната. Незважаючи на те, що йому належить право власності на більшу частину квартири, ніж мають відповідачі, він просить виділити йому у користування кімнату, яка за своєю площею менша, ніж та, що залишиться відповідачам.

12.06.2020 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , як законний представник малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подала пояснення третіх осіб на позов, у якому проти позову заперечила (а.с.246-248). Вважає доведеним та підтвердженим належними доказами факт свого проживання та дітей у спірній квартирі. За адресою: АДРЕСА_2 вони вимушені були мешкати декілька днів, з метою переховування від колишнього чоловіка ОСОБА_8 , який у ході їхнього розлучення агресивно поводився щодо неї та дітей та, знаючи про її місце проживання по АДРЕСА_4 , підстерігав її там для з`ясування відносин. З цих підстав вона також змінила номер телефону та умисно просила батьків розповсюджувати інформацію про зміну нею місця проживання. Вважає, що задоволення позову буде суперечити також інтересам малолітніх дітей. Так, на даний час вона, діти та ОСОБА_2 вимушені мешкати всі разом в одній кімнаті площею 16,9 кв.м. ОСОБА_4 спить на одному ліжку з бабусею ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 із нею. Однак, менше ніж через два роки ОСОБА_4 виповниться 9 років і його проживання в одній кімнаті з двома дорослими жінками може зашкодити його розвитку та суперечитиме ч. 2 ст. 50 ЖК України, за змістом якої заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, не допускається (крім подружжя).

Третя особа виконавчий комітет Нікопольської міської ради пояснень по справі не подавав. З позовними вимогами ознайомлені, надавали Акт обстеження житлово-побутових умов та листом № 1865/20 від 12.06.2020 року просили при винесенні рішення врахувати факт проживання малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.240).

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 18.06.2019 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2019 року постановлено розгляд справи заочно, на підставі наявних у ній даних чи доказів (а.с.33).

Заочним рішенням від 27.08.2020 року позовні вимоги задоволено (а.с.34-36).

Ухвалою від 24.10.2020 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення залишено без розгляду (а.с.75).

22.11.2019 року Дніпровським апеляційним судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження (а.с.87).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2019 року витребувано цивільну справу з Нікопольського міськрайонного суду (а.с.101).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2019 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про повернення судового збору (а.с.106).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.12.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с.111-112).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 : скасовано ухвалу Нікопольського міськрайонного суду від 24.10.2019 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.134-135).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 06.03.2020 року ОСОБА_2 поновлено пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 27.08.2019 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.166-167).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 29.04.2020 року витребувано докази у відповідачів (а.с.183).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 26.05.2020 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи Служби у справах дітей Нікопольської міської ради, залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також виконавчий комітет Нікопольської міської ради (а.с.209-210).

Судом встановлено:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 162948343 від 10.04.2019 року, квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить: ОСОБА_1 3/5 частини, ОСОБА_2 1/5 частина, ОСОБА_3 1/5 частина (а.с.9).

Як вбачається з технічного паспорту, складеного станом на березень 2008 року, у квартирі проведена реконструкція та вона складається з 2х кімнат житловою площею 29,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 12,9 кв.м., 2-а кімната площею 16,9 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м., коридору площею 1,8 кв.м., передпокою площею 16,8; 4,4 кв.м., вбудованої шафи площею 1,8; 1,1 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 66,3 кв.м. (а.с.3).

Згідно з довідками голови правління ОСББ «Отаманська-8» ОСОБА_2 від 26.09.2019 року, 02.03.2020 року, за вказаною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.52,155).

Зазначені обставини підтверджуються також сукупністю доказів по справі, а саме: актами про проживання № 41 від 08.11.2019 року та № 46 від 02.03.2020 року, складеними за підписами сусідів (а.с.84,156), картками прописки (а.с.157-160), довідками про реєстрацію місця проживання № 1355,1358,1359 від 12.05.2020 року, виданими відділом реєстрації та обліку громадян управління адміністративних послуг та дозвільних процедур Нікопольської міської ради (а.с.193-195,196), інформацією виконавчого комітету Нікопольської міської ради №№ РГ-493/20, 494/20 від 14.05.2020 року (а.с.207-208), довідкою ТОВ «Ніко Арс» від 20.09.2017 року (а.с.249).

Крім того, виконавчим комітетом Нікопольської міської ради надано акт обстеження житлово-побутових умов, затверджений начальником Служби у справах дітей ОСОБА_9 11.06.2020 року (а.с.240-241). З листа виконкому № 1865/20 від 12.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , де для них створені належні умови. Під час складання Акту ОСОБА_1 був присутнім та факт проживання дітей не заперечував (а.с.240).

За таких обставин доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді голови правління ОСББ «Отаманська-8», надала недостовірні відомості стосовно наявної реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не відповідають дійсності.

Статтею 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено поняття місця перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; та місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Отже, тимчасове мешкання ОСОБА_6 з дітьми за адресою по АДРЕСА_3 не може бути визнано їхнім місцем проживання.

Інші письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд до уваги не бере, оскільки вони не стосуються предмета спору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

На підставі ч.ч.1,2 ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства»держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Отже, у випадку визначення окремої кімнати позивачу та однієї кімнати відповідачам її метраж не відповідатиме законодавчо встановленій нормі жилої площі на одну особу, який становить 13,65 кв м на одну особу.

Таким чином, неможливо встановити порядок користування житлом без порушення прав когось із співмешканців квартири.

Ураховуючи, що спірна квартира має дві житлові кімнати, у квартирі проживають п`ять осіб, двоє з яких є малолітніми дітьми, а загальна жила площа квартири становить 29,8 кв.м, визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) протягом 30 днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне рішення складено 24.06.2020 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа виконавчий комітет Нікопольської міської ради, , адреса: адреса: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3.

Суддя: А. Г. Багрова