ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4386/18

Головуючий у першій інстанції - Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/475/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа Ніжинська міська рада Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ковальової Т.Г. від 21 січня 2020 року, місце постановлення ухвали м.Ніжин у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, третя особа: Ніжинська міська рада Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що сторони даного спору є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку із неможливістю досягнення згоди з питання щодо користування земельною ділянкою, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , шляхом виділення ОСОБА_1 у користування 1/3 частини земельної ділянки.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 21.01.2020 року в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_3 компенсації витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 500 грн., відмовивши у задоволенні стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги вказують, що ухвала суду першої інстанції від 21.01.2020 року в оскаржуваній частині є незаконною. З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №904/4494/18, ОСОБА_1 зазначає про неможливість стягнення судових витрат без надання відповідачем суду попереднього розрахунку судових витрат, в тому числі, і на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги з посиланням на: статтю 1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'', статті 133, 137 ЦПК України, постанову Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №910/23210/17, стверджують, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є недоведеним та не відповідає критерію розумності їх розміру. Доводи апеляційної скарги вказують, що заявлений позивачем розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Доводи апеляційної скарги зазначають, що стягнута сума витрат є надмірною, при цьому позивачу не було надано змоги ознайомитись з документами, які підтверджують обґрунтованість заявлених витрат та надати свої заперечення щодо співмірності витрат, і за даних обставин ухвала суду першої інстанції від 21.01.2020 року підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції від 21.01.2020 року ОСОБА_1 не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник адвокат Гринь Л.В. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник відповідачів адвокат Семенок В.І. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 21.01.2020 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі, представник третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 19.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Одночасно позивач просила суд призначити по справі технічну експертизу.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.09.2018 року (а.с.24) було відкрито провадження у даній справі та призначено проведення підготовчого судового засідання на 09 год. 00 хв. 22.12.2018 року.

18.10.2018 року (а.с.26-29) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали суду відзив на позовну заяву, в якому вказували на необґрунтованість заявлених позовних вимог.

22.12.2018 року (а.с.53-54) відбулось підготовче судове засідання, в якому підготовче провадження у справі було закрито, розгляд справи по суті було призначено на 09 год. 30 хв. 25.02.2019 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції 25.02.2019 року розгляд цивільної справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 30.05.2019 року (а.с.63-65).

В судовому засіданні суду першої інстанції 30.05.2019 року по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено (а.с.71-74).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2019 року (а.с.84) провадження у справі було поновлено, справу призначено до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 09.10.2019 року.

09.10.2019 року (а.с.90) розгляд справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 21.01.2020 року.

10.01.2020 року (а.с.91) представник ОСОБА_1 - адвокат Гринь Л.В. звернулась до суду першої інстанції із заявою про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду першої інстанції 21.01.2020 року (а.с.109) відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Семенок В.І. заявили клопотання в порядку ч.5 статті 142 ЦПК України про компенсацію понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн., надавши суду письмову заяву, а також договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та розрахунок оплати праці адвоката Семенка В.І., квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с.97-108).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків у оскаржуваній частині ухвали суду першої інстанції від 21.01.2020 року та їх невідповідності нормам права, які регулюють дані правовідносини, не можуть бут підставою для скасування ухвали у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Приписами ч.5 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 09.10.2018 року (а.с.104-107), адвокат Семенок В.І. зобов`язується надавати правову допомогу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Пунктом п.4.2. даного договору сторони передбачили, що всього гонорар адвоката складає суму, що дорівнює добутку вартості 1 години роботи на кількість годин, витрачених адвокатом по даній справі. Вартість 1 години роботи складає 1 000 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт та розрахунку оплати праці адвоката Семенка В.І. від 21.01.2020 року (а.с.101), об`єм виконаної роботи та оплата за проведену роботу визначена наступним чином: вивчення документів по справі, законодавчої бази та судової практики: (3 години) - 2 500 грн.; узгодження правової позиції, складання відзиву на позов: (2 години) - 2 000 грн.; підготовка до судового засідання: (1 година) - 1 000 грн.; участь у судовому засіданні при розгляді справи: (1 година) - 27.12.2018 року - 1 000 грн., (1 година) - 25.02.2019 року - 1 000 грн., (1 година) - 30.05.2019 року - 1 000 грн.,(1 година) - 21.01.2020 року - 1 000 грн.; участь у проведенні спеціалістом землемірних робіт на спірній земельній ділянці - (1 година) - 17.12.2019 року - 1 000 грн.; складання заяви про відшкодування позивачем судових витрат: (1 година) - 20.01.2020 року - 1 000 грн. Всього 12 годин. Загальна сума оплати становить - 11 500 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового ордеру від 25.02.2019 року, від 16.01.2020 року, від 29.10.2018 року (а.с.102,103,108), на підставі договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 09.10.2018 року, ОСОБА_3 було сплачено адвокату Семенку В.І. відповідно 2 500 грн., 3 000 грн., 6 000 грн.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн. та просить відмовити у задоволенні стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу. Позивач вважає, що з врахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №904/4494/18, стягнення судових витрат на користь сторони спору без надання нею попереднього розрахунку суми судових витрат, є необґрунтованим.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами статті 30 статті Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч.1,ч.2 статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Приписами статті 133 ЦПК України регламентовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 статті 137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до акту виконаних робіт та розрахунку оплати праці адвоката Семенка В.І. від 21.01.2020 року (а.с.101), об`єм виконаної роботи та оплата за проведену роботу визначена наступним чином: вивчення документів по справі, законодавчої бази та судової практики: (3 години) - 2 500 грн.; узгодження правової позиції, складання відзиву на позов: (2 години) - 2 000 грн.; підготовка до судового засідання: (1 година) - 1 000 грн.; участь у судовому засіданні при розгляді справи: (1 година) - 27.12.2018 року - 1 000 грн., (1 година) - 25.02.2019 року - 1 000 грн., (1 година) - 30.05.2019 року - 1 000 грн.,(1 година) - 21.01.2020 року - 1 000 грн.; участь у проведенні спеціалістом землемірних робіт на спірній земельній ділянці - (1 година) - 17.12.2019 року - 1 000 грн.; складання заяви про відшкодування позивачем судових витрат: (1 година) - 20.01.2020 року - 1 000 грн. Всього 12 годин. Загальна сума оплати становить - 11 500 грн.

Участь у судових засіданнях суду першої інстанції адвоката Семенка В.І. протягом 4 годин 06 хвилин підтверджується матеріалами справи, а саме, участь у судових засіданнях суду першої інстанції: 22.12.2018 року (а.с.53а-54), 25.02.2019 року (а.с.63-65), 30.05.2019 року(а.с.71-74), 21.01.2020 року (а.с.109).

Пунктом п.4.2. договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 09.10.2018 року, укладеному між адвокатом Семенком В.І. та відповідачами, сторони договору визначили, що всього гонорар адвоката складає суму, що дорівнює добутку вартості 1 години роботи на кількість годин, витрачених адвокатом по даній справі. Вартість 1 години роботи складає 1 000 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового ордеру від 25.02.2019 року, від 16.01.2020 року, від 29.10.2018 року (а.с.102,103,108), на підставі договору про надання правничої допомоги у цивільній справі від 09.10.2018 року, ОСОБА_3 було сплачено адвокату Семенку В.І. відповідно 2 500 грн., 3 000 грн., 6 000 грн.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 грн., суд першої інстанції на підставі норм права, які регулюють дані правовідносини, виходив з того, що відповідачем надані докази понесення ним витрат на правничу допомогу згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, які підтверджують здійснення ОСОБА_3 витрат в сумі 11 500 грн.

Доводи апеляційної скарги вказують, що заявлений позивачем розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Приймаючи до уваги вищенаведене, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 21.01.2020 року у оскаржуваній частині, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що стягнута сума витрат є надмірною, при цьому позивачу не було надано змоги ознайомитись з документами, які підтверджують обґрунтованість заявлених витрат та надати свої заперечення щодо співмірності витрат, і за даних обставин ухвала суду першої інстанції від 21.01.2020 року підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 21.01.2020 року у оскаржуваній частині. Оскільки як вбачається з матеріалів справи (а.с.110-111), судове засідання суду першої інстанції 21.01.2020 року відбулось за відсутності позивача та її представника, належним чином повідомлених про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.91), при цьому клопотань про відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи від позивача та її представника до суду не надходило.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2020 року у оскаржуваній частині, - залишити без змін.

В іншій частині ухвала Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2020 року апеляційним судом в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України не переглядається.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: