Постанова

Іменем України

22 червня 2020 року

м. Київ

справа № 585/1571/15-ц

провадження № 61-47700св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: приватне підприємство «Осна», ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Роменська міська рада Сумської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року у складі судді Шульги В. О. та постанову апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року приватне підприємство «Осна» (далі - ПП «Осна»),

ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, у якому, після уточнень, просили зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ПП «Осна» нежитловим приміщенням гаражем АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку, на користь

ПП «Осна» матеріальні збитки в сумі 10 800,00 грн у вигляді плати за користування гаражем АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку, на користь ПП «Осна» в рахунок відшкодування судових витрат 243,60 грн та 1 218,00 грн сплаченого судового збору; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат 487,20 грн та 4 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 лютого 1997 року ПП «Осна», власником якого є ОСОБА_1 , на підставі рішення Роменської міськради від 25 грудня 1996 року № 423, отримало державний акт на право постійного користування землею серії СМ № 00014 на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації будівель та споруд.

27 липня 2012 року між ПП «Осна» та Роменською міськрадою укладено договір оренди землі строком на 5 років. 27 липня 2012 року земельна ділянка передана в користування ПП «Осна». ПП «Осна» щорічно сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 4 % нормативної грошової оцінки, що складає 8 206,НОМЕР_1 грн на рік.

24 грудня 2005 року ПП «Осна» на підставі рішення виконкому Роменської міськради № 398 отримало Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема на гараж № НОМЕР_1, загальною площею 32,5 кв.м, розташований на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протиправно, так як не оформили договору оренди, заволоділи гаражем № НОМЕР_1 та на протязі 2007 року і до цього часу використовують гараж та користуються земельною ділянкою в своїх інтересах, при цьому взагалі не сплачують плати за користування нерухомим майном.

В результаті незаконних дій відповідачів порушуються права і законні інтереси

ПП «Осна», як власника нерухомого майна та орендаря земельної ділянки, а також права і законні інтереси власника ПП «Осна» - ОСОБА_1 , оскільки з травня 2013 року по травень 2015 року підприємство не отримувало плати від оренди гаража № НОМЕР_1 в сумі близько 10 800,00 грн. Відповідачі умисно не укладали договору оренди гаража та договору на користування земельною ділянкою.

16 липня 2014 року ПП «Осна» в черговий раз направило на адресу відповідачів претензію, в якій просило укласти з ПП «Осна» договір оренди, або договір купівлі-продажу гаража. Однак претензія відповідачами до уваги взята не була і залишилася не виконаною.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня

2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ПП «Осна» нежитловим приміщенням гаражем АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Осна» в рахунок відшкодування судових витрат 1 461,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат 4 487,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірний гараж, є власністю ПП «Осна», а ОСОБА_3 займає його без достатньої правової підстави, чим чинить підприємству перешкоди в користуванні ним.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня

2018 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1 та розподілу судових витрат на її користь скасовано та прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій оскарженій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 не є власником спірного гаражу, а є лише засновником ПП «Осна».

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ПП «Осна» нежитловим приміщенням гаражем АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення, оскільки відповідач користується спірним гаражем без достатніх правових підстав, чим порушує права власника цього нерухомого майна.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

25 листопада 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області

від 18 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області

від 24 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та винести в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, а також визнати заяви про відвід головуючому судді першої інстанції Шульзі В. О. та заяву про відвід головуючому судді апеляційної інстанції Ткачук С. С. обґрунтованими та задовольнити їх.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не в повному обсязі з?ясовані обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, не досягнуто мети ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів ОСОБА_3 , а судом апеляційної інстанції не наведено мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що спірний гараж належить саме ПП «Осна». У провадженні Верховного Суду перебуває цивільна справа № 585/1252/16-ц, яка безпосередньо пов?язанна з цією справою, та в якій особи, які є фактичними власниками гаражів, оскаржують порядок набуття права власності на спірне майно ПП «Осна». Судами проведено розподіл судових витрат з порушенням положень статті 141 ЦПК України, та необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяв про відвід суддів.

Доводи інших учасників справи

09 січня 2019 року ПП «Осна» через засоби поштового зв?язу подало до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року відмовити.

Додаткові аргументи заявника

08 лютого 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду відповідь на відзив у якій просить касаційну скаргу задовольнити.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Роменського міськрайонного суду Сумської області.

У задоволені клопотання ОСОБА_3 про зупинення виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року відмовлено.

03 січня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Розпорядженням від 15 квітня 2020 року № 1089/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-47700св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 15 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області

від 18 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області

від 24 жовтня 2018 рокуздійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, врахувавши аргументи, наведені у відповіді на відзив, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року та постановою апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року в частині зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ПП «Осна» нежитловим приміщенням гаражем АДРЕСА_1 , шляхом його звільнення та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Осна» в рахунок відшкодування судових витрат 1 461,60 грн, а тому відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України в іншій частині оскаржувані судові рішення судом касаційної інстанції не перевіряються.

Короткий зміст фактичних обставин справи

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 17 лютого 1997 року

ПП «Осна» на підставі рішення Роменської міської ради від 25 грудня 1996 року

№ 423 був виданий державний акт серія та номер СМ 00014 на право постійного користування землею по АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га для будівництва та експлуатації будівель і споруд.

28 травня 2012 року Роменська міська рада прийняла рішення про затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку ПП «Осна» по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови та надання ПП «Осна» на умовах оренди терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,2223 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови по АДРЕСА_1 , із земель державної власності.

27 липня 2012 року між Роменською міською радою та ПП «Осна» був укладений договір оренди землі, а саме, земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2223 га, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Ромни Сумської області 19 липня 2012 року за

№ 00112. В договорі зазначено, що на даній земельній ділянці знаходяться гаражі, які належать орендарю на праві власності.

В свідоцтві про право власності на нерухоме майно, від 23 грудня 2005 року, власником гаража, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , гаражі № № НОМЕР_2, НОМЕР_3 , НОМЕР_1 вказане ПП «Осна», форма власності - приватна, частка 1/1. Опис об`єкта - загальна площа гараж № НОМЕР_1 - 32,5 кв.м.

В технічному паспорті на гараж № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , власником вказане ПП «Осна».

16 липня 2014 року директор ПП «Осна» - ОСОБА_5 направила претензію до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить в строк до 05. серпня

2014 року оформити з ПП «Осна» договір оренди гаража, або добровільно звільнити його, про що письмово повідомити ПП «Осна». Вказану претензію вручено 18 липня 2014 року.

Рішенням Роменської міської ради від 28 березня 2018 року вирішено: «1. У зв`язку з відсутністю припинення права постійного користування земельною ділянкою при її переоформленні зазначеної до бази даних Державного земельного кадастру з кадастровим номером :05:073:0157 площею 0,2223 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 та враховуючи мовчазну згоду ПП «Осна» на вилучення з постійного користування земельної ділянки, припинити право постійного користування земельною ділянкою, що перебуває у власності Роменської міської ради площею 0,25 га для будівництва та експлуатації будівель і споруд за

ПП «Осна». 1.1. Державному реєстратору зареєструвати припинення права постійного користування за ПП «Осна» земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва та експлуатації будівель і споруд».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ПП «Осна» вказаний пункт рішення Роменської міської ради від 28 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 585/1252/16-ц (провадження

№ 61-25108св18) у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Роменської міської ради Сумської області, Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, Управління Держгеокадастру у Роменському районі Сумської області, за участю третіх осіб - ПП «Осна», Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії, касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_23 в інтересах ОСОБА_3 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишено без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада

2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2017 року, якими у задоволенні позову відмовлено, залишено без змін.

Залишаючи без змін судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів, які б давали б підстави вважати про порушення їх прав оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування, оскільки гаражі позивачів збудовані на земельній ділянці, що не була відведена їм у встановленому законом порядку для цієї мети, та без відповідного документа, який давав би їм право виконувати будівельні роботи, а також без належно затвердженого проекту, і право власності на гаражі позивачі не набули.

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суд уз цим позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказане правило кореспондується з частиною першої статті 4 ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені статтями 16, 386, 391 ЦК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чино м оцінених доказів встановив, що ОСОБА_3 користується спірним гаражем без достатніх правових підстав, чим порушує права власника цього нерухомого майна. Суди дійшли правильного висновку про зобов?язання відповідача усунути перешкоди в користуванні спірним гаражем.

Аргументи заявника про проведення розподілу судових витрат з порушенням статті 141 ЦПК України є безпідставними, оскільки вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом було враховано пропорційність задоволених позовних вимог.

Також є безпідставними аргументи заявником щодо необґрунтованих відмов у задоволенні заяв про відвід судді Шульги В. О. та судді Ткачук С. С., оскільки в матеріалах справи наявні ухвали судів, якими мотивовано висновок суду щодо відмови у задоволенні клопотань.

Інші доводи касаційної скарги, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року в частині позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування нежитловим приміщенням- без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень в цій частині відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Солошенко Людмили Євгенівни залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року в частині позовних вимог приватного підприємства «Осна» до ОСОБА_3 , третя особа - Роменська міська рада Сумської області, про усунення перешкод у здійсненні права користування нежитловим приміщенням залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська