КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лівінський С.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 33 718,31 грн. за кредитним договором № б/н від 28.05.2010.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до заяви № б/н від 28.05.2010 відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановлення кредитного ліміту.

В порушення умов Договору та положень ст.ст. 526, 527 ЦК України, відповідачем умов кредитного договору не було виконано, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.06.2017 становить 33 718,31 грн., з яких: 14 916,31 грн. - тіло кредиту, 4 744,88 грн. - відсотки за користування кредитом, 11 975,30 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - (фіксована частина), 1 581,82 грн. - (процентна складова) (а.с. 1-3).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2019 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 718,31 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 158-165).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі. Зазначає, що кредитну картку було видано з встановленим кредитним лімітом у розмірі 5 000,00 грн., а не у розмірі 15 000,00 грн., як зазначено у рішенні суду першої інстанції. Також вказує, що не отримувала повідомлення про зміну істотних умов до Правил, до суду першої інстанції було надано відповідачем факти шахрайських дій та вжиття нею всіх необхідних та своєчасних заходів для поінформування банку, на що суд першої інстанції не звернув уваги (а.с. 179-183, 184-186).

Слід зазначити, що ОСОБА_1 подано дві ідентичні апеляційні скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2019, які датовані 25.03.2020 та 31.03.2020. Апеляційна скарга від 25.03.2020 подана у форматі фотографії, інша, від 31.03.2020 - оригінал. Вивчивши подані матеріали, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є тотожними, та мають розглядатись як одна апеляційна скарга на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2019 (а.с. 179-183, 184-186).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 28.05.2010, згідно якої отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7).

Також, ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 8).

Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки - 2,5% в місяць, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 8).

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, відповідач не оскаржувала умови кредитування.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги про списання з кредитної картки шляхом шахрайських дій суми у розмірі 14 400,00 грн., колегія суддів не бере до уваги, оскільки, в матеріалах справи міститься копія листа АТ КБ «ПриватБанк», в якому вказується, що відповідно до п.п. 1.1.5.5., 1.1.5.14., 1.1.5.28., 1.1.5.29. клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втрати (розкрадання) карток, ПІНа персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання та несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації, а також за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Держателя Карти про блокування коштів на Картрахунку й за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в СТОП-ЛИСТ платіжною системою, а у випадку підключення до послуги «Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної карти (а.с. 104).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються у договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунку.

Пунктом 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Враховуючи викладене, саме на відповідача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації ПІН-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення ПІНа.

Разом з тим, поведінка ОСОБА_1 , в період списання грошових коштів у розмірі 14 400,00 грн. шляхом шахрайських дій, відображається лише у наявності в матеріалах справи копій заяв до правоохоронних органів та ПАТ КБ «ПриватБанк», однак, доказів негайного повідомлення банку про використання платіжної картки іншою особою відповідачем суду надано не було, як і не було надано доказів письмового повідомлення банку протягом трьох днів з моменту використання платіжної картки іншою особою з проханням її блокування.

Отже, ОСОБА_1 не надала суду доказів, що повідомила банк про використання її платіжної картки іншою особою, а тому, позивач не повинен нести відповідальності за вказані операції, а відповідач зобов`язана повернути банку отриманні за допомогою її платіжної картки та ПІН-коду грошові кошти та сплатити проценти за користування ними.

Таким чином, судом першої інстанції на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, постановив обґрунтоване та законне рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський