Дата документу 09.06.2020 Справа № 333/1135/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1135/16
Провадження № 22-ц/807/2209/20 Головуючий у 1-й інстанції: Фунжий О.А.
У Х В А Л А

09 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Дашковська А.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, 25 травня 2020 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу.

Згідно з ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України").

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена про перебування справи в провадженні суду, приймала участь у розгляді справи через свого представника ОСОБА_4 , подала до суду зустрічний позов, який ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2016 року визнано неподаним та повернуто, отримувала судові повістки про виклик в судові засідання, зокрема, на 21 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 95-96, 106-107, 121, 138).

Після ухвалення заочного рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року представник ОСОБА_1 знайомився з матеріалами справи (т. 1 а.с.158).

28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду (т. 1 а.с.165-176).

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику (т. 1 а.с.181).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд питання (т. 1 а.с. 228-229).

Також ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 234-235).

Ухвалою від 05 травня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто (т. 2 а.с. 20-21).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 була повідомлена про дату судового засідання, звернулась із заявою про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 32, 35).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи в частині зустрічного позову (т. 2 а.с.93-96).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2018 року, постановленою у присутності представника ОСОБА_1 , провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Із заявою про видачу копій судових рішень у даній справі, зокрема, заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року, ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2017 року про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення, ОСОБА_1 звернулась лише 13 травня 2020 року (т. 2 а.с. 146).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи в суді першої інстанції, зокрема про розгляд її заяви про перегляд заочного рішення, неодноразово оскаржувала судові рішення у справі в апеляційному порядку, приймала участь у судовому розгляді через свого представника ОСОБА_4 , а отже, не була позбавлена можливості вчасно звернутись із апеляційною скаргою на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року.

Аргументів про існування обставин непереборної сили в ОСОБА_1 апеляційній скарзі не навела.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційна скарга подана після спливу річного строку з дня складення повного тексту ухвали районного суду, обставини, визначені п.п. 1 і 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України не встановлені.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц зроблено висновок, що згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, то суд зобов`язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про витребування майна.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: А.В. Дашковська