Справа № 592/7497/20
Провадження № 2-з/592/37/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського райсуду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ковпаківського райсуду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборону на відчуження ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1 , до набрання рішенням законної сили по даній справі. Свою заяву мотивує тим, що він звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 134000 грн. ОСОБА_2 є власником кімнати АДРЕСА_1 , яку він після отримання копії позову із суду, зможе реалізувати, що у майбутньому стане наслідком утруднення виконання рішення щодо стягнення із нього заборгованості по даній сумі, оскільки сума яка підлягає стягненню є не малою, та може бути погашена за рахунок стягнення на дану квартиру.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (п.п. 1, 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог та виду забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовною заявою позивач мотивував свої вимоги тим, що 25.10.2019 сторонами укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_1 передав, а позичальник ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти у сумі 134000 грн., що є еквівалентом 5358 доларів США за курсом НБУ на день укладення договору.

Відповідач належним чином умов договору не виконав, у строк до 01 жовтня 2017 року кошти позикодавцеві не повернув.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 134000 грн., що є еквівалентом у сумі 5358 дол. США.

Разом із заявою про забезпечення позову на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 подав до суду договір купівлі продажу кімнати у гуртожитку від 27.08.2013 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідно до якого ОСОБА_2 є власником кімнати у гуртожитку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що предметом спору між сторонами є грошові кошти у розмірі 134000 грн., позовних вимог щодо кімнати, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , позивач не заявляв.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження кімнати АДРЕСА_1 , оскільки зазначена нерухомість до предмету спору не належить, тому накладення арешту на цю нерухомість не може забезпечити виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, правові підстави для задоволення вимог про забезпечення позову у зазначений ОСОБА_1 спосіб відсутні.

Керуючись ст. ст. 149, 150 -153, 157 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1 .Суми до набранння рішенням законної сили по даній цивільній справі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 25.06.2020.

Суддя В.Б. Князєв