06.03.2020 Єдиний унікальний номер 205/9153/19
Єдиний унікальний номер 205/9153/19
Провадження № 2/205/456/20
06 березня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та трьох відсотків річних, -
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та відшкодування збитків.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 1, 2, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 25 листопада 2019 року позивачем подано виправлений позов.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року справу було прийнято до розгляду суду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2020 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку.
Позивач у своєму позові посилалася на те, що 17 серпня 2019 року вона уклала з відповідачем договір про виготовлення № 7, за умовами якого відповідач зобов`язався виготовити позивачеві кухню з МДФ фасадами та мийку, а замовник прийняти і сплатити зазначену роботу у розмірі 9 600 гривень. За домовленістю сторін позивачем було сплачено повну вартість матеріалів для виготовлення кухонних меблів у розмірі 5 000 гривень, часткову вартість робіт з виготовлення та установки меблів у розмірі 2 900 гривень. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язаний був виконати умови договору до 15 вересня 2019 року. Позивачем умови договору виконані та грошові кошти у розмірі 7 900 гривень перераховано на реквізити, зазначені відповідачем, що становить 82% від ціни договору. Відповідач свої зобов`язання не виконав, виріб не передав та не виконав роботи з встановлення меблів. Продовжувати договірні відносини з відповідачем позивач не бажає, просила суд договір розірвати, стягнути з відповідача на свою користь кошти, сплачені за договором, у розмірі 7 900 гривень та три відсотки річних у розмірі 28 гривень. У своїй заяві до суду просила справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 про час та дату судового розгляду повідомлений в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 серпня 2019 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 укладено договір на виготовлення № 7, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується на свій ризик, із свого матеріалу і своїми засобами виготовити кухню з МДФ фасадами та мийку, а замовник зобов`язується оплатити і прийняти роботу (а.с. 7-8).
17 серпня 2019 року позивач сплатила на карту ОСОБА_3 , реквізити, які було зазначено відповідачем (а.с. 12), 5 000 гривень (а.с. 11), 22 серпня 2019 року сплачено 2 500 гривень (а.с. 9), та 06 вересня 2019 року - 400 гривень (а.с. 10).
Відповідач свої зобов`язання не виконав, вироби не передав, роботи не здійснив.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Положеннями ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Частиною 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно із п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Оскільки відповідач умови договору не виконав, товар не поставив, роботи з його встановлення не виконав, позивач свої зобов`язання виконала та сплатила вартість матеріалів та робіт у розмірі 7 900 гривень, що підтверджується матеріалами справи, на теперішній час ОСОБА_1 втратила інтерес до послуг, які повинні були надаватися відповідачем, тому позовні вимог у частині розірвання договору на виготовлення № 7 від 17 серпня 2019 року підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 900 гривень.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Три відсотки річних, відповідно до розрахунку, наданого позивачем складають 28 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 7 928 гривень (7 900 гривень + три відсотки річних у розмірі 28 гривень = 7 928 гривень).
Відповідно до положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Згідно з п.п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768 гривень 40 коп.
Відповідно до п.п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру і позовну вимогу майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1 536 гривень 80 коп. (768 гривень 40 коп. за позовну вимогу немайнового характеру та 768 гривень 40 коп. за позовну вимогу майнового характеру).
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст.321, ч. 1 ст. 360, ст. 365, ч. 1 ст. 386 ЦК України, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
Договір на виготовлення № 7 від 17 серпня 2019 року про виготовлення кухні з МДФ фасадами та мийки, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) розірвати.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) кошти, сплачені за договором на виготовлення № 7 від 17 серпня 2019 року, у розмірі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень, три відсотки річних у розмір 28 (двадцять вісім) гривень, а всього 7 928 (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 60 коп.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя