Дата документу 01.06.2020 Справа № 310/9688/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9688/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1612/20 Троценко Т.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Тетяни Анатоліївни, треті особи: Бердянська міська рада, Комунальне підприємство з технічної інвентаризації, про визнання будівель самочинним будівництвом, внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, з урахуванням заяви про заміну предмета позову, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Т.А., треті особи: Бердянська міська рада, Комунальне підприємство з технічної інвентаризації, про визнання будівель самочинним будівництвом, внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 02.08.2016 року вона є власником 1/8 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а також вона є власницею цілого убудованого приміщення в цьому ж будинку площею 26,5 кв.м.

Співвласниками будинку є ОСОБА_8 (спадкоємець ОСОБА_7 ) - 1/5 частка, ОСОБА_6 - 1/36 частка, ОСОБА_3 - 1/36 частка, ОСОБА_5 - 1/36 частка, ОСОБА_1 - 1/8 частка, ОСОБА_2 - 1/16 частка, ОСОБА_9 - 2/5 частки, частка останнього перейшла до неї у власність на підставі договору купівлі - продажу від 16.11.2018 року.

Зазначає, що житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0753 га, виділеній рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 10 від 09.01.1992 року.

Станом на 03.06.2003 року житловий будинок мав наступний опис: житловий будинок «А» загальною площею 162,6 кв.м. житловою площею 142,3 кв.м., сіни «а» загальною площею 5,7 кв.м., козирок до «А», сарай «Г» загальною площею 5,7 кв.м., сарай «Д» загальною площею 9,0 кв.м., альтанка «Ж» площею 5,3 кв.м., альтанка «Н1» загальною площею 5,3 кв.м., альтанка «Р» загальною площею 4,8 кв.м., сарай «Г1» загальною площею 10,7 кв.м., альтанка «Д1» загальною площею 7,3 кв.м., літня кухня «д2» загальною площею 16,1 кв.м., сарай «В1» загальною площею 24,2 кв.м., сарай «Б» загальною площею 29,2 кв.м., альтанка «Ю» загальною площею 9,2 кв.м., навіс «Э» загальною площею 7,2 кв.м., душ «Я», сарай «Ш» загальною площею 2,3 кв. м., навіс «С», вбиральня «В1», вбиральня - душ «Я1», паркан № 2, паркан № 1, ганок до «Н1», сходи до «Д2», козирок до «В2».

У витягу від 03.06.2003 року вказано, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться самочинно збудовані будівлі: сараї «О,Р1,П1», навіси «Т,Н», гараж «К», альтанки «З,Х,У», веранда «И1», що підтверджено копією технічного паспорту на домоволодіння.

В подальшому, станом на 02.08.2016 року житловий будинок вже мав інший опис, а саме - житловий будинок «А» загальною площею 214,4 кв.м. житловою площею 112,7 кв.м., прибудова «а» загальною площею 12,5 кв.м., козирок до «А», сарай «Т1» загальною площею 13,3 кв.м., альтанка «Н1» загальною площею 14,3 кв.м., сарай «Г1» загальною площею 10,7 кв.м., альтанка «Д1» загальною площею 7,3 кв.м., літня кухня «Д2» загальною площею 16,1 кв.м., сарай «В1» загальною площею 25,8 кв.м., літня кухня «Б» загальною площею 28,8 кв.м., навіс «Є» загальною площею 2,6 кв.м., душ «Я», сарай «Ш» загальною площею 2,3 кв.м., сарай «О» загальною площею 9,8 кв.м., вбиральня «Б1», альтанка «Х» загальною площею 11,2 кв.м., вбиральня - душ «Я1», навіс «С» загальною площею 5,2 кв.м., сарай «К» загальною площею 21,9 кв.м., сарай «О1» загальною площею 10,4 кв.м., будівля літнього типу двоповерхова «З» загальною площею 29,7 кв.м., альтанка «К1» загальною площею 12,9 кв.м., альтанка «Н2» загальною площею 14,3 кв.м., будівля літнього типу двоповерхова «Л» загальною площею 25,8 кв.м., альтанка «Б2» загальною площею 10,5 кв.м., альтанка «Б3» загальною площею 19,3 кв.м., альтанка «Б4» загальною площею 15,0 кв.м., сарай «М» загальною площею 1,3 кв.м., сарай «Д» загальною площею 9,0 кв.м., літня кухня «Ю» загальною площею 10,0 кв.м., веранда «И1» загальною площею 5,5 кв.м., паркан № 1, паркан № 2, сходи № 4, сходи № 5, сходи № 3, сходи № 6, балкон до «С», балкон до «В1», балкон до «В1», сходи до «Н2», балкон до «З», замощення № 1.

Вказаний стан домоволодіння змінився за рахунок того, що відповідачі, зловживаючи своїми права та нехтуючи обов`язками, не узгоджуючи свої дії ані з іншими власниками, ані з органами державної влади та місцевого самоврядування, на прилеглій до житлового будинку земельній ділянці зруйнували існуючі на ній будівлі і споруди, що знаходились у спільній частковій власності співвласників будинку та у їх спільному користуванні, та на місці зруйнованих побудували об`єкти нерухомості, які використовують для власних потреб.

Внаслідок цього в технічному паспорті від 01.04.2016 року сарай «О» вказаний без позначки «самовільний», сарай «Р1» (у технічному паспорті від 01.04.2016 року - вбиральня «б1»), без штампу «самовільний», двоповерховий будинок літнього типу «З-ІІ» у технічному паспорті від 14.01.2007 року - «самовільний», а у технічному паспорті від 01.04.2016 року будівля літнього типу «З» - без позначки самовільний. Крім того, реконструйована прибудова «а», внаслідок чого розширено площу належної ОСОБА_10 квартири з 3,25 кв.м. до 4,66 кв.м., штамп самовільно збудованого відсутній.

В інформаційній довідці з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.02.2017 року зазначено, що на земельній ділянці знаходяться самовільно збудовані сараї «О,Р1», у довідці КПТІ БМР № 60 від 30.01.2008 року вказано наявність на території домоволодіння АДРЕСА_1 самовільно збудованих сараїв «О,Р1», господарчої будівлі «З-ІІ пов.»

При цьому жодних дозвільних документів на здійснення будівництва або реконструкції не видавалося.

Зазначає, що вказаними діями відповідачів порушуються її майнові права як співвласника будинку щодо порядку користування майном, яке є у спільній частковій власності, в провадженні Бердянського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 310/6186/16 про визначення порядку користування земельною ділянкою, щільна забудова земельної ділянки вплине на її розмір та конфігурацію, оскільки земельна ділянка буде виділена в тому числі і під будівлі, які фактично є самовільними.

На місце зруйнованих будівель, які були у спільному користуванні, відповідачами побудовані будівлі, у тому числі двоповерхові, які використовуюся виключно тими, хто їх будував, на місці квітника збудовано сараї, зменшена площа земельної ділянки загального користування. Як наслідок, вона позбавлена права вільно та повноцінно користуватись земельною ділянкою для власних потреб.

Крім того, реєстрація права власності на самочинні споруди вплинула на зменшення її частки у праві власності на житловий будинок, а частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно збільшуються, і вони отримують більшу частку земельної ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати самочинним будівництвом наступні будівлі, розташовані на території житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: прибудову «а» загальною площею 12,5 кв.м., сарай «О» загальною площею 9,8 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «З» загальною площею 29,7 кв. м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «Л» загальною площею 25,8 кв.м., альтанку «Б2» загальною площею 10,5 кв.м., альтанку «Б4» загальною площею 15,0 кв.м., сарай «М» загальною площею 1,3 кв.м.

Крім того, просила внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме - в опис об`єкту нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04, виключивши з опису об`єкту вказані будівлі, оскільки приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Т.А. 02.08.2016 року здійснено державну реєстрацію вищевказаних самовільних будівель на підставі довідки - характеристики від 27.07.2016 року № 873, виданої КПТІ БМР, без належних правових підстав.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_4 стосовно визнання самочинним будівництвом та внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно вбиральні «Б1» залишено без розгляду.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано самочинним будівництвом наступні будівлі, розташовані на території житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме : прибудову «а» загальною площею 12,5 кв.м., сарай «О» загальною площею 9,8 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «З» загальною площею 29,7 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «Л» загальною площею 25,8 кв.м.

Внесено зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме - в опис об`єкту нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04, виключивши з опису об`єкту наступні будівлі: прибудову «а» загальною площею 12,5 кв.м., сарай «О» загальною площею 9,8 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «З» загальною площею 29,7 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «Л» загальною площею 25,8 кв.м.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивують тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не надана належна оцінкам доказам по справі. Не враховано, що самочинно збудовані будівлі на території домоволодіння відсутні. Суд дійшов помилкового висновку що земельна ділянка для будівництва господарських будівель та споруд не виділялась. Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Позивачем не доведено яким чином відповідачі порушують її права. Не враховано, що самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції щодо предмету договору не здійснювалось. Не надана належна оцінка доказам по справі. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційні скарги та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Станом на вересень 2018 року сторони мали такі частки:

-ОСОБА_4 - 1/8;

-ОСОБА_8 (спадкоємець ОСОБА_7 ) - 1/5 частка;

-ОСОБА_6 - 1/36 частка;

-ОСОБА_3 - 1/36 частка;

-ОСОБА_5 - 1/36 частка;

-ОСОБА_1 - 1/8 частка;

-ОСОБА_9 - 2/55 частки.

16 листопада 2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, позивачці перейшло право власності на 2/55 частки житлового будинку.

Також ОСОБА_4 є власником цілого убудованого приміщення загальною площею 26,35 кв.м., розташованого у цьому ж будинку.

Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0753 га, виділеній рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 10 від 09 січня 1992 року.

Відповідно наданим документам, житловий будинок неодноразово змінювався за рахунок добудов, прибудов, нового будівництва, в тому числі й самочинного. Всього побудовано без дозвільних документів прибудову «а» загальною площею 12,5 кв.м., сарай «О» загальною площею 9,8 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «З» загальною площею 29,7 кв.м., будівлю літнього типу (двоповерхову) «Л» загальною площею 25,8 кв.м., альтанку «Б2» загальною площею 10,5 кв.м., альтанку «Б4» загальною площею 15,0 кв.м., сарай «М» загальною площею 1,3 кв.м. Прибудова «а», літня кухня «Б», сарай «О», прибудова «З - двоповерхова», альтанка «Б4», сарай «М» перебувають в користуванні та власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Літня кухня «Л-двоповерхова» перебуває у власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5

02 серпня 2016 року приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Т.А. здійснила державну реєстрацію самовільних споруд.

У зв`язку з оформленням права власності на вищезазначені об`єкти порушено права позивача на її частку у праві користування земельною ділянкою, на якій розташоване спірне домоволодіння.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним той факт, що відповідачі здійснили перебудови спірного житлового будинку без дотримання вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З матеріалів справи вбачається, що спірне нерухоме майно було створене без отримання документів, необхідних для виконання будівельних робіт, в тому числі й без належно затвердженого проекту. Відповідачами не було надано доказів, що свідчили б про дотримання ними всіх правил при будівництві.

Посилання відповідачів в апеляційних скаргах на Наказ Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 404 від 09 серпня 2012 року, яким внесено зміни в п. 3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, як підставу відсутності необхідності отримання дозвільних документів для проведення будівництва та перебудов, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, порядок прийняття споруд в експлуатацію, визначений Наказом № 404 від 09 серпня 2012 року не замінював наявність декларації про готовність об`єкту до експлуатації. Так, зазначений пункт інструкції лише визначав порядок проведення обмірювальних робіт, необхідних для виготовлення технічного паспорта. В той час як сам технічний паспорт та довідка-характеристика БТІ не є підставою для реєстрації права власності на самочинні споруди.

Окрім того, колегія відхиляє доводи скаржників щодо неправомірного неврахування судом першої інстанції постанови Запорізького апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі № 310/4387/17, оскільки в рамках зазначеної справи розглядалось питання існування перешкод у користуванні належною ОСОБА_4 частиною будинку та існування у будинку пошкоджень внаслідок використання спірної споруди. В той час як в рамках справи, що розглядається, перед судом стоїть питання вирішення спору, що полягає у з`ясуванні законності реєстрації відповідачами речових прав на спірне нерухоме майно. Таким чином, предмет розгляду справи, в якій апеляційним судом було винесено постанову, на яку посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в апеляційній скарзі є відмінним від предмету розгляду даної справи.

Що стосується доводів апеляційних скарг про недоведеність позивачем факту порушення відповідачами її прав, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідачі не отримали згоди інших співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 на реконструкцію та будівництво, проте за рахунок легалізації побудованих без належного дозволу споруд можуть збільшити свої частки у праві власності. Зазначене також вплине на розподіл часток у праві користування земельною ділянкою, на якій побудовані зазначені споруди.

Посилання скаржників на те, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року у справі № 310/6186/16-ц зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду, колегія не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Таким чином відповідачі, у випадку існування сприятливих для них умов, не позбавлені права повторно звернутись з позовом до суду з питання визначення порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням площі спірних споруд, а в подальшому й зареєструвати право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 01 червня 2020 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко