ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року

м.Суми

Справа №577/84/20

Номер провадження 22-ц/816/1300/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року в складі судді Галян С.В., ухваленого у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ») про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуги з постачання природного газу, сплаченої у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» укладено договір постачання природного газу побутовим споживачам № 120039347 , на підставі якого у квартиру заявниці за спірний період постачався природній газ по значно завищеній ціні, за що позивачкою всього сплачено 1347,58 грн. Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Київ від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, яке набрало законної сили 08 липня 2019 року, постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тому, на думку заявниці, відповідач повинен здійснити перерахунок сплачених сум за природний газ.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з вказаним судовим рішенням не погодилась, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року є нечинною з моменту її прийняття, тобто підвищення ціни газу для населення з 3,60 грн за 1 куб.м до 6,879 грн за 1 куб.м є протиправним, а застосування після цього тарифу у розмірі 6,879 грн за 1 куб.м газу є економічно необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ»просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року залишити без змін. При цьому вказує, що вимоги позивачки є необґрунтованими, оскільки після визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року для позивачки, у якої у квартирі встановлена лише газова плита для приготування їжі, діє тариф, виходячи з ціни газу 7,188 грн. за 1 куб.м, а не 6,879 грн., як було встановлено скасованою постановою і тим більше не 3,60 грн., як помилково вважає заявниця, оскільки такий тариф діє для споживачів, у яких, крім плити для приготування їжі, також встановлено індивідуальне опалення, а обсяг спожитого газу не перевищує 1200 куб.м за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року.

На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 одержує послуги з постачання природного газу на підставі договору з відповідачем про постачання природного газу побутовим споживачам № 120039347.

06 серпня 2019 року позивачка зверталась до ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» із заявою про надання інформації про сукупне споживання природного газу і його оплату за період з травня 2016 року по листопад 2018 року. У листі ОСОБА_1 , крім запитуваної інформації, також вказувала про прийняту Урядом постанову 27 квітня 2016 року № 315, якою була встановлена ціна на газ у розмірі 6,879 грн. за 1 куб.м (а.с. 4, 6-7).

З відповіді ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» від 23 серпня 2019 року на лист позивачки вбачається, що товариство звернення ОСОБА_1 розцінило як заяву про проведення перерахунку вартості спожитого нею газу у зв`язку з визнанням нечинною постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 та, навівши власні мотиви, відмовило у здійсненні перерахунку вартості газу по ціні 3,60 грн. за 1 куб.м (а.с. 5).

31 серпня 2019 року позивачка повторно звернулась до ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» із заявою про надання інформації про сукупне споживання природного газу і його оплату за період з травня 2016 року по листопад 2018 року, в якій також вказала про необхідність здійснення товариством перерахунку вартості газу у зв`язку з визнанням нечинною постанови Уряду (а.с. 6-7).

Листом від 01 жовтня 2019 року ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» надіслало позивачці запитувану нею інформацію стосовно сукупного споживання нею газу і його оплату (а.с. 8).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що між сторонами існують договірні відносини щодо постачання природного газу побутовому споживачу за ціною газу, яка за спірний період визначалась постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, яка рішенням Окружного адміністративного суду м. Київ від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16 була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття. При цьому, до вказаної Постанови № 315 діяла Постанова №758 від 01 жовтня 2015 року з відповідними змінами і доповненнями, за якою ціна на газ для позивачки у спірний період становила 7,1888 грн. за 1 куб.м, а не 3,60 грн. за 1 куб.м, яка діяла виключно у період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року та застосовувалась за умови опалення газом квартири. Таким чином, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки розрахунки вартості ціни газу заявниці не відповідають тарифам, які діяли у спірний період.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з п. 17 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», з 01 жовтня 2015 року Кабінет Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу покладаються спеціальні обов`язки, у тому числі на НАК «Нафтогаз України», як оптового продавця та на ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», як на постачальника природного газу для побутових споживачів Сумської області.

В період з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року діяло Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року.

Відповідач при розрахунках плати за газ керувався, зокрема, пунктом 13 Положення, у який неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою вносилися зміни в пункт 13 Положення, затвердженого постановою КМУ № 768 від 01 жовтня 2015 року, було визначено, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн за 1 куб. метр та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року набула чинності 30 квітня 2016 року та втратила чинність 01 листопада 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19 жовтня 2018 року.

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, яке набрало законної сили 08 липня 2019 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року. У вказаній справі Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрито касаційне провадження.

Відтак, у зв`язку з тим, що постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року визнана в судовому порядку нечинною з моменту її прийняття, для нарахування платежів, в тому числі з 30 квітня 2016 року, слід застосовувати норми пунктів 13 та 13-1 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року в редакції, яка діяла до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, тобто в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 234 від 30 березня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», яка передбачала, що з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме:

1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 гривні за 1 куб. метр;

2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 гривні за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,6 гривні за 1 куб. метр.

Граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що станом на момент виникнення спірних правовідносин окреме рішення Уряду, яким би визначалась ціна природного газу з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно), відсутнє. Після скасування Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 234 від 30 березня 2016 року, якою вносились зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 768, а саме 7,1888 за 1 м куб., оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 234 від 30 березня 2016 року не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 758, тобто до 01 квітня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року була визнана протиправною та нечинною лише Постанова Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315, якою вносились зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758.

З 01 жовтня 2017 року Постанова Кабінету Міністрів України від 01жовтня 2015 року № 758 втратила чинність на підставі Постанови № 187 від 22 березня 2017 року «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

Тобто, визнана протиправною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше ніж до 01 квітня 2017 року.

Разом з тим, постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлювались граничні ціни на природний газ з квітня 2017 року, в судовому порядку не визнавались нечинними, а тому роздрібні ціни на природній газ, які ними визначались, були дійсними на період, зазначений у цих нормативно-правових актах.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для перерахунку позивачці сплачених сум за постачання природного газу та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що її розрахунок за ціною газу на рівні 3,60 грн. за 1 куб.м не можна вважати обґрунтованим.

Пільгова гранична роздрібна ціна на природний газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного (індивідуальне опалення, приготування їжі та /або підігрів води) в розмірі 3,60 грн за 1 куб. метр у разі використання до 1200 куб. метрів природного газу (включно) була встановлена виключно на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (п.13 Постанови № 758 від 01 жовтня 2015 року), проте позивачка взяла за основу цю величину та просить здійснити перерахунок за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року. При цьому, за інформацією ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», в квартирі ОСОБА_1 встановлена лише плита газова для приготування їжі (а.с. 41-46), чого заявниця ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не спростувала.

Безпідставним є посилання позивачки на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 757/31606/15-ц, оскільки у вказаній постанові в судовому порядку було визнано нечинною саме те рішення органу виконавчої влади, на підставі якого були затверджені тарифи на постачання холодної води та водовідведення і предметом судового захисту було перерахування плати за надані послуги, яка проводилась на підставі скасованого рішення. А тому висновки, викладені у зазначеній постанові, не можуть бути враховані судом у спірних правовідносинах.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявницею норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик