Справа № 315/277/19
Номер провадження № 2/315/28/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Браціло І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом адвоката Куща Євгена Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , про визнання правочину недійним без застосування наслідків недійсності, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2019 року до суду звернувся адвокат Кущ Євген Євгенович в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , про визнання правочину недійним без застосування наслідків недійсності.

В позові представник позивача посилався на те, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/4 квартири АДРЕСА_1 , іншими співвласниками по 1/4 частці квартири є відповідач у справі та треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , даний факт було встановлено судом під час розгляду справи за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території, на теперішній час вона не користується квартирою, нею фактично володів відповідач ОСОБА_2 , проти цього не заперечували інші співвласники, правовстановлюючі документи зберігалися там, де вони тепер їй не відомо, 04.12.2017 року на підставі договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 була продана відповідачу ОСОБА_3 , внесений запис про реєстрацію права власності на останнього, це стало відомо з довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при ознайомленні з матеріалами цивільної справи за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території стало відомо про наявність іншого свідоцтва про право власності, яке суперечить копії свідоцтва про право власності на квартиру, наданого БТІ, посилаючись на ч.1 ст.658 ЦК України, ст.369 ЦК України відповідач ОСОБА_2 продавши квартиру без її згоди порушив її право співвласника на 1/4 частку квартири, посилався на ч.1 ст.215, ч.1 ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України прохав визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності №23716301 від 04.12.2017 року, стягнути з відповідачів судовий збір на користь ОСОБА_9 .

02.04.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у відкрите підготовче судове засідання на 21.05.2019 року.

21.05.2019 року до суду звернувся відповідач ОСОБА_2 , в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності йому, право власності позивача та третіх осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не підтверджене правовстановлюючим документом, посилання на рішення суду за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території являється недостовірною інформацією, так як судом ухвалено рішення про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території і ніщо інше, договір купівлі-продажу квартири вчинений на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, відповідно до якого він є єдиним власником квартири і мав право на її розпорядження, в позові представник зазначив невідому йому особу, на користь якої необхідно з нього стягнути судовий збір, крім того, він є інвалідом 1 групи і відповідно до ст.5 п.1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, прохав в задоволенні позову відмовити.

27.05.2019 року до суду звернувся представник позивача адвокат Кущ Є.Є. з заявою про зміну предмету позову, в якій посилався на ч.3 ст.49 ЦПК України та прохав визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності №9968963 від 09.06.2015 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про право власності №23716301 від 04.12.2017 року, стягнути з відповідачів судовий збір на користь позивача.

01.07.2019 року до суду звернувся відповідач ОСОБА_3 з відзивом на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений нотаріусом на підставі всіх необхідних документів, позивач не надала правовстановлюючих документів на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , він як покупець є добросовісним набувачем квартири, прохав в задоволенні позову відмовити.

02.07.2019 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_6 з заявою, в якій посилалася на те, що вона є власницею 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, свою частку нікому не продавала, не дарувала, не відчужувала, не має необхідності вступати у справу в якості позивача, прохала розглядати справу у її відсутність.

04.07.2019 року до суду звернулася третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_4 з заявою, в якій посилався на те, що він є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, свою частку нікому не продавав, не дарував, не відчужував, не має необхідності вступати у справу в якості позивача, прохав розглядати справу у його відсутність.

29.07.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання на 31.10.2019 року.

28.05.2020 року в судове засідання належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Кущ Є.Є. позов підтримав, суду пояснивши, що позивач, відповідач ОСОБА_2 та треті особи у справі отримали на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується обставинами встановленими рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 2013 року за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території, в копії свідоцтва про право власності на квартиру, яка міститься в матеріалах цивільної справи за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території, остання затверджена суддею Апеляційного суду Запорізької області, так як на ній є підпис, який схожий на підпис одного з членів колегії суддів Апеляційного суду Запорізької області, який брав участь в колегії при розгляді апеляційної скарги на рішення суду, вказано про право спільної часткової власності по 1/4 частці на кожного з відповідачів по тій справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , рішення суду після апеляційного оскарження набрало законної сили, посилаючись на ст.82 ЦПК України вважав, що ця обставина не підлягає доказуванню в цій справі, крім того, зазначив, що 27.06.2019 року позивачем подана заява до поліції та внесені відомості про скоєння злочину та провадиться досудове розслідування, звернув увагу суду на те, що у позовних вимогах не ставиться питання про застосування правових наслідків визнання правочину недійсним відповідно до вимог закону, так як всі питання щодо цього будуть вирішенні з відповідачем ОСОБА_3 в позасудовому порядку, прохав позов задовольнити в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився? надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, повідомив, що він є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, свою частку нікому не продавав, не дарував, не відчужував, не має необхідності вступати у справу в якості позивача.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, повідомила, що вона є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, свою частку нікому не продавала, не дарувала, не відчужувала, не має необхідності вступати у справу в якості позивача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснивши, що у 1994 році він був зареєстрований у квартирі один, а позивач і треті особи були зареєстровані з серпня 2003 року, з позивачем вони розвелись, позивач з дітьми у квартирі не проживала, але й не сплачувала, коли у 2013 році був поданий позов, то він не бажав платити сам, надав суду копію свідоцтва про право власності на квартиру, в останній значились позивач і треті особи, по відтискам печатної машинки можна було судити, що ті були опечатані мабуть позивачем, рішення суду не виконано до цього часу, спору щодо квартири не було, так як видане йому свідоцтво про право власності на квартиру ним було втрачено, то у 2015 році він звернувся до БТІ з заявою про видачу йому взамін втраченого, він єдиний власник квартири, йому незрозуміло чого позивач не зверталась до суду протягом періоду з 2013 року по 2019 рік, якщо у неї були якісь майнові претензії, порушень при купівлі-продажу квартири не було, прохав в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача: ОСОБА_2 : адвокат Яковенко О.С. вважав, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що рішенням суду у 2013 році не визнавалося право власності позивача та третіх осіб на частку у спірній квартирі, при розгляді цієї справи суду не надано доказ права власності на 1/4 частку квартири позивачем, прохав в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, заперечував проти позову, надав суду відзив на позов, в якому посилався на те, що є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого, який посвідчено на підставі наданих нотаріусу документів, прохав в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача: ОСОБА_3 : адвокат Кириченко В.С., вважав, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що його довіритель є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого, який посвідчено на підставі наданих нотаріусу документів, прохав в задоволенні позову відмовити.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

18.07.1994 року ОСОБА_2 звернувся до голови виконавчого комітету ради народних депутатів міської ради з заявою про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою в інвентарній справі № 751 1024.

Відповідно до довідки про склад сім`ї відповідача ОСОБА_2 останній був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 08.03.1993 року, що підтверджується довідкою в інвентарній справі №751 1024.

25.07.1994 року керівником органу приватизації Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво про власності на житло відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується оригіналом свідоцтва в інвентарній справі №751 1024.

09.01.2013 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області позов КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків та прибудинкової території за договором №1225 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території за період з 01.11.2011 року по 01.10.2012 року по 246,60 грн. з кожного, визнано договір №1225 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території, укладений між КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дійсним, що підтверджується копією рішення суду.

29.05.2013 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 09.01.2013 року задоволена частково, закрито провадження у справі за позовною вимогою КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 в зв`язку з відмовою позивача від неї, позов КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 818,79 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28.05.2015 року до КП «Імпульс» Пологівської райради звернувся відповідач ОСОБА_2 з заявою про видачу дубліката свідоцтва про власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується його заявою в інвентарній справі №751 1024.

09.06.2015 року державним реєстратором Бабаком Дмитром Геннадійовичем видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва.

09.06.2015 року державним реєстратором Бабаком Дмитром Геннадійовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесені відомості про право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

04.12.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між відповідачами у справі, що підтверджується його копією.

04.12.2017 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесені відомості про нового власника квартири АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2017 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

До суду звернувся позивач з вимогою про визнання правочину: договору купівлі-продажу квартири недійсним, посилаючись на те, що вона є співвласником на праві спільної часткової власності квартири, яка була відчужена без належних повноважень, посилаючись на те, що її право співвласника підтверджене рішенням суду.

Суд, досліджуючи питання права власності позивача на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивач не надала суду достовірного та належного доказу того, що вона набула право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Суд не бере до уваги посилання представника позивача ОСОБА_10 на рішення судів як достовірний, належний та допустимий доказ з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст.80 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так суд, оцінюючи рішення Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року як доказ, на який посилається представник позивача, який на його думку підтверджує право власності позивача на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , останній в своєму рішенні зазначає: «Як вбачається з матеріалів справи, відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року. У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 ».

Однак позивач стверджує, що їй належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 , що свідчить про виникнення спільної часткової власності відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, відповідно до якої власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, так як відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на справі спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин не можна вважати, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.05.2013 року встановлено таку обставину як належність 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 позивачу.

Крім того, слід зазначити, що це рішення містить посилання на копію свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року.

Суд, оцінюючи посилання представника позивача на копію свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року як доказ належності 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 позивачу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Досліджений в судовому засіданні оригінал свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року, який міститься в інвентарній справі, свідчить про те, що досліджена судами в судових засіданнях при розгляді за позовом КП «Житлосервіс» Гуляйпільської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про стягнення коштів за надання комунальних послуг за утримання будинків та споруд та прибудинкової території копія свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року не відповідає оригіналу, а тому не може вважатися його копією, а тому суд вважає цей доказ недостовірним.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України залишає витрати на сплату судового збору за позивачем.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 82, 89, ч.1 ст.141, 263-266, 268 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 203, 215, 392, 369, 658 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов адвоката Куща Євгена Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , про визнання правочину недійним без застосування наслідків недійсності залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде складений 08.06.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.