Провадження №4-с/263/4/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янова Олександра Вікторовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 38210992 від 24.07.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі ВДВС) Закір`янова О.В., щодо повернення стягувачу виконавчих документів.

В обґрунтування зазначив, що на виконанні у державного виконавця знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/0519/3998/2012, виданого 26.12.2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики в розмірі 72000,00 грн. та пені в розмірі 24000,00 грн., а всього 96000,00 грн. Постановою державного виконавця від 24.07.2019 року виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», з чим скаржник не погодився, оскільки державним виконавцем не вжито усіх заходів для встановлення майна боржника. У зв`язку із викладеним, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця, а також скасувати винесену останнім постанову. Просив поновити строк на оскарження вищевказаних дій державного виконавця, оскільки про оскаржувану постанову йому стало відомо 02.10.2019 року, коли він отримав рекомендованим листом постанову. Також просив стягнути з відповідача фактичний збиток у розмірі 42000,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.

Заявник у скарзі просив провести судові засідання без його участі.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка боржника, державного виконавця, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду, тому суд розглядає скаргу у відсутності державного виконавця Закір`янова О.В. та боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2020 року залучено у якості заінтересованої особи боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17 грудня 2019 року № 4053 змінено підпорядкування і статус Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, наразі це Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувану постанову отримав 02.10.2019 року рекомендованим листом, а до суду звернувся зі скаргою 07.10.2019 року, тобто в межах передбаченого Законом строку. Дана інформація не спростована, тому суд поновлює строк для подання скарги як пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Вказаним Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виконавець, відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена статтею74 Закону України «Про виконавче провадження».

Завершальними стадіями виконавчого провадження є повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом. Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця ВДВС перебував виконавчий лист №2/0519/3998/2012, виданий 26.12.2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики в розмірі 72000,00 грн. та пені в розмірі 24000,00 грн., а всього 96000,00 грн.

Постановою державного виконавця від 24.07.2019 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна в боржника. Так, у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу вказано, що державним виконавцем були проведені всі необхідні дії для встановлення майнового стану боржника, зроблені запити до ПФУ та ДФС, по відповідям боржник не працює та пенсію не отримує. Автотранспортні засоби та нерухоме майно за боржником не зареєстровано, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. На теперішній час вжитими заходами майно, яке належить боржнику, та на яке можливо накласти стягнення, не виявлено.

У скарзі ОСОБА_1 вказує, що боржник отримує пенсію, 08.11.2013 року було описано майно боржника, йому було запропоновано сплатити авансовий платіж у сумі 1500,00 грн. для призначення експертизи по оцінки майна боржника. 05.12.2013 року ним сплачений вищевказаний авансовий платіж, але до теперішнього часу ніяких дій з майном боржника не було проведено. Вважає, що вищевказаними діями йому була завдана моральна шкода, оскільки він є інвалідом 2-ої групи, у зв`язку з чим не може в достатній мірі захищати свої права від протиправних дій державного виконавця. Моральну шкоду оцінює у 25000,00 грн. Також, йому заподіяна майнова шкода - фактичні збитки, які складаються з 20% відрахувань з пенсії боржника протягом п`яті років на загальну суму 42000,00 грн., які він не отримував з вини державного виконавця.

В судовому засіданні державним виконавцем не спростовані доводи ОСОБА_1 , викладені у скарзі, тому вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янова О.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві по виконавчому провадженню № 38210992 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). За таких обставинах, суд вважає, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту.

Оскільки при розгляд скарги згідно зі ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги понесені заявником не були, судом не вирішується питання щодо стягнення таких витрат.

Проте, суд зазначає, що в порядку розділу VII ЦПК України не вирішується питання щодо відшкодування морального чи матеріального збитку, тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Законом України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.3, 383, 447-453ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янова Олександра Вікторовича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 38210992 від 24.07.2019 року, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янова О.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві по виконавчому провадженню № 38210992.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`янова О.В. від 24.07.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 38210992 - виконавчого листа №2/0519/3998/2012, виданого 26.12.2012 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики в розмірі 72000,00 грн. та пені в розмірі 24000,00 грн., а всього 96000,00 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя Л.Г. Шатілова