Справа № 550/592/20
Провадження № 2-о/550/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі:головуючого судді - Михайлюк О.І.,

при секретарі судового засідання - Шукевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чутове цивільну справу №550/592/20

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Управління держаної міграційної служби України в Полтавській області,

про встановлення факту постійного проживання на території України, -

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Коваль М.І. ,-

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миколаївка Малосердобинського району Пензенської області, постійно проживає на території України з 1982 року по даний час.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з 1982 року по даний час він постійно проживає на території України і не виїжджав за її межі, але водночас ніколи не отримував паспорта громадянина України або іншої країни. Зокрема заявник з 1982 року по листопада 1991 року проживав в с. Буштино Тячівського району Закарпатської області, звідки в грудні 1991 року переїхав в с. Угля Тячівського району Закарптської області.

Заявник вказує, що з 1987р. по 1996р. він навчався в Солотвинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат. З 1999р. по даний час він постійно проживає в с. Кочубеївка Чутівського району, закінчив Чутівське ПТУ №55 в 2003 році.

Заявник зазначає, що в даний час він має намір отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим потребує врегулювання в судовому порядку питання встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Представник заінтересованої особи подала письмові пояснення по даній цивільній справі, у яких вказала, що 23.08.19р. до Чутівського РС УДМС України в Полтавській області дійсно звернувся ОСОБА_1 із заявою про видачу паспорта громадянина України, але в ході проведення перевірки не було встановлено належність останнього до громадянства будь-якої держави, про що було складено висновок за результатами процедури встановлення особи від 16.10.2019 року, та прийнято рішення про тимчасову відмову в оформленні паспорта громадянина України.

Заявник у судовому засіданні підтримав вищевказану заяву, просив суд її задовольнити.Крім того зазначив, що після отримання відмови Чутівського РС УДМС України в Полтавській області щодо видачі паспорта, оскільки згідно довідок Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області ні він, ні його мати не були зареєстровані у вказаних сільських радах, він особисто поїхав на місце свого попереднього проживання у Буштинську сільську раду Тячівського району та до Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та при особистому спілкуванні з головами зазначених сільрад та свідками його проживання, були видані довідки, якими підтверджується факт його проживання на території Буштинської сільської ради Тячівського району та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Представник заінтересованої особи - Управління держаної міграційної служби України в Полтавській області у судовому засіданні вказала, що дійсно в ході проведення перевірки не було встановлено належність ОСОБА_1 до громадянства будь-якої держави, а також були виявлені розбіжності у довідках, що підтверджують факт проживання ОСОБА_1 на території України у неповнолітньому віці, а саме у письмових відповідях Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про те, що відомості щодо реєстрації заявника та його матері станом на 24.08.1991 року відсутні, у зв`язку з чим не вдалося врегулювати питання отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України. Крім того зазначила, що у зв`язку з тим, що мати заявника - ОСОБА_3 має паспорт громадянки України, а також те, що заявник надав атестат про закінчення Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №5 від 19.02.2020 року, то можна дійти висновку про те, що заявник дійсно, у малолітньому віці станом на 24.08.1991 р. проживав на території України.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідка, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки Чутівського РС УДМС України в Полтавській області №45 від 2019 року ОСОБА_1 дійсно звертався із заявою щодо видачі паспорта громадянина України вперше (а.с.17).

Згідно висновку Чутівського РС УДМС України в Полтавській області за результатами процедури встановлення особи ОСОБА_1 від 16.10.20190 року особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, але не встановлено належність до громадянства України, оскільки згідно довідок Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №219 від 26.09.2019 року та Буштинської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №219 від 26.09.2019 року відомості щодо реєстрації заявника та його матері ОСОБА_3 на території зазначених сільрад станом на 24.08.1991 року - відсутні.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно звертався до Чутівського РС УДМС України в Полтавській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, та особа ОСОБА_1 була встановлена, але не було встановлено його належність до громадянства України.

Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (в перекладі з російської на українську мову та посвідченого приватним нотаріусом Полєжаєвою Н.П . ) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Малосербинського району Пензенської області (а.с.3-4).

Згідно довідки Буштинської селищної ради Тячівського району №71/02-31 від 17.02.2020 року ОСОБА_1 з 1982 року по листопад 1991 року проживав в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки Углянської сільської ради Тячівського району №39 від 18.02.2020 року ОСОБА_1 з грудня 1991 року до 1999 року проживав в АДРЕСА_2 (а.с.9).

Згідно довідки Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат №5 Тячівського району Закарпатської області від 19.02.2020 року ОСОБА_1 з 1987 по 1996 роки дійсно навчався в даному навчальному закладі та закінчив школу та вибув по місцю проживання (а.с.10).

В матеріалах справи наявне свідоцтво серії НОМЕР_2 від 01.06.1996 року про закінчення ОСОБА_1 допоміжної школи-інтернату Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Тячівського району Закарпатської області (а.с.11).

Згідно довідки Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області №67 від 20.02.2020 року ОСОБА_1 дійсно з 1999 року по даний час проживає на території сільської ради (а.с.6).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив факт проживання ОСОБА_1 на території України в неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 року, а саме на Закарпатті . Також, свідок зазначив, що в подальшому ОСОБА_1 переїхав до Чутівського району Полтавської області.

З вищезазначеного вбачається, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 , якому на той час виповнилось повних 12 років, дійсно проживав на території України, а саме - в Закарпатській області.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердженнянаявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, 24 серпня 1991 року, постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п.7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР», відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 року.

У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на те, що ОСОБА_1 на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року) проживав в неповнолітньому віці на території України, що підтверджується матеріалами цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 259, 263, 265, 315, 319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Малосердобинського району Пензенської області, в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Полтавського апеляційного суду або через Чутівський районний суд Полтавської області.

Заявник - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - Управління держаної міграційної служби України в Полтавській області, юридична адреса: м. Полтава, вул. Пушкіна, 63, код ЄДРПОУ -37829297.

Повне судове рішення виготовлено 01 червня 2020 року.

Суддя О. І. Михайлюк