УХВАЛА

29 травня 2020 року

м. Київ

справа № 715/1788/19

провадження № 61-6548 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2019 року та на постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірними та скасування рішень про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року року залишено дану скаргу без руху для усунення недоліків, оскільки в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та не сплачений судовий збір.

На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 подав уточнену касаційну скаргу та документ, який підтверджує сплату судового збору.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані судові рішення на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Вкрховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, при цьому посилається на судову практику судів касаційної інстанції на підтвердження наведених у касаційній скарзі обставин.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 усунув недоліки не в повному обсязі, оскільки зазначив взаємовиключні підстави касаційного оскарження, наявні правові підстави для продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для визначення підстави касаційного оскарження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках якщо:

1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 29 червня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко