ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року

м.Суми

Справа №586/1065/17

Номер провадження 22-ц/816/1320/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - Чернацька сільська рада Середино-Будського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 21 грудня 2018 року, у складі судді Темірова Ч.М., ухвалене у м. Середина-Буда,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Чернацька сільська рада Середино-Будського району Сумської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , відумерлою та передачу її у власність територіальній громаді Чернацької сільської ради Середино-Будського району.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті ОСОБА_2 , залишилася ніким не прийнята спадщина, а саме: право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Красний Октябрь» Середино-Будського району Сумської області, загальною площею 6,24 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Чернацької сільської ради Середино-Будського району.

Посилаючись на те, що спадкоємців за законом та за заповітом у померлої немає, просила позов задовольнити.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 21 грудня 2018 року заяву Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області задоволено.

Визнано відумерлою спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Красний Октябрь» Середино-Будського району Сумської області, загальною площею 6,24 га в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передано зазначене майно у власність територіальної громади Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, у задоволенні заяви Чернацької сільської ради Середино-Будського району відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не перевірив коло спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її син ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, не може користуватися спадковим майном, оскільки суд визнав його відумерлим.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав заяви, поданої до суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації Сумської області від 26.02.1997 № 60 ОСОБА_2 набула право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Красний Октябрь» Середино-Будського району Сумської області, загальною площею 6,24 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою Міжрайонного управління у Середино-Будському та Ямпільському районах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.10.2017 №2247/114-17, відповідно до якої ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну часту (пай) серії НОМЕР_1 , зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Середино-Будською районною державною адміністрацією Сумської області членам КСП «Красний Октябрь» 14.03.1997 за № 223.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чернацьке Середино-Будського району Сумської області, про що було видане свідоцтво серії НОМЕР_2 від 25 червня 1998 року.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої приватним нотаріусом Середино-Будського районного нотаріального округу Сумської області Краснощок Ю.О. 21.12.2018, будь-яка інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_2 відсутності спадкоємці за заповітом та за законом, а тому наявні передбачені ст. 1277 ЦК України підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність заявнику.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

У пункті 1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 3 роз`яснено, що положення ст. 1277 ЦК України застосовуються лише до відносин спадкування, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини ОСОБА_2 , є день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, розглянув справу на підставі положень Цивільного кодексу України, який спірні правовідносини не регулює.

В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був перевірити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_2 , з`ясувати чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та постійно проживала у с. Чернацьке Середино-Будського району Сумської області разом зі своїм сином ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась спадщина, яку прийняв її син ОСОБА_3 (двоюрідний брат апелянта) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (а.с. 25).

Відтак, висновок суду про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 за законом немає та спадщина ніким не прийнята, є необґрунтованим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 25).

Апелянт ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 6,24 га, яка належала матері спадкодавця, ОСОБА_2 (а.с. 26).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 352 ЦПК України, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За таких обставин, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки остання, як спадкоємець за законом, успадкувала земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Чернацької сільської ради Середино-Будського району.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 21 грудня 2018 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Чернацької сільської ради Середино-Будського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина