У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/7456/20

провадження № 6/755/803/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кузь Олександра Родіоновича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника,

УСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кузь О.Р. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», перевірки майнового стану боржника та опису і арешту належного боржнику майна, на яке можливе звернути стягнення у виконавчому провадженні № 60611912 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 11 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8852, оскільки добровільно виконати виконавчий документ боржник відмовляється, ігнорує виклики приватного виконавця, чим чинить перешкоди виконавцю в проведенні виконавчих дій та унеможливлює виконання виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами від 16 березня 2020 року) «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-Co-V-2», а також з урахуванням листа Ради суддів України № 186/20 від 16.03.2020 року щодо особливого режиму роботи судів у період дії карантину, судовий розгляд подання здійснено без участі приватного виконавця, яким у поданні заявлено клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3цього Закону, крім рішень та обмежень, визначених у ч. 2-4 ст. 5 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень. Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як убачається з матеріалів справи, 14.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кузь О.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60611912 з примусового виконання виконавчого напису № 8852, виданого 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу за Кредитним договором № 106445-CRED від 14.12.2007 року в сумі 415 362,05 грн. (а.с. 8-16)

14.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кузь О.Р. винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження ВП № 60611912, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_6 (а.с. 17)

14.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кузь О.Р. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_6 , якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, кошти, у тому числі на рахунках в банківських установах, цінні папери, інше майно (майнові права), з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося. (а.с. 18)

24.11.2019 року, 16.01.2020 року приватним виконавцем Кузь О.Р. складено Акт про неможливість потрапити в квартиру за адресою зареєстрованого проживання боржника: АДРЕСА_1 . (а.с. 20, 29)

26.11.2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_6 , яку надіслано для виконання за місце роботи боржника ТОВ «112-Сервіс» ( м. Київ , вул. Княжий Затон, б . 9-А. кв. 369 ), яку прийнято до виконання. (а.с. 21-22, 23, 24)

09.01.2020 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією Листом № 103/176/34/4 повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано шість осіб: ОСОБА_1 , 1939 року народження, ОСОБА_2 , 1970 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_4 , 2005 року народження, ОСОБА_5 , 2006 року народження, ОСОБА_6 1971 року народження. (а.с. 28)

13.01.2020 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» Довідкою № 062/14-360 (И-2020) повідомлено, що ОСОБА_6 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_5 . За даними Свідоцтва про право власності від 12.11.2004 року також по 1/3 частині квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 31, 32)

16.01.2020 року приватним виконавцем на адресу ОСОБА_6 надіслано письмову вимогу про негайну явку до приватного виконавця у найближчий день прийому громадян. (а.с. 30)

21.01.2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 , яка належить боржнику ОСОБА_6 (а.с. 33)

Вжитими приватним виконавцем заходами у боржника ОСОБА_6 не виявлено коштів на рахунках в банківських установах, рухомого та іншого нерухомого майна, що також підтверджено листами банківських установ та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 35-58)

28.02.2020 року ТОВ «112-Сервіс» Листом № 05/20 повідомлено приватному виконавцеві про виконання його вимоги та надано підтвердження про вручення боржнику ОСОБА_6 25.02.2020 року під розписку вимогу-виклик від 21.022020 року № 234. (а.с. 59-62)

За даними Звіту про здійснення відрахування та виплати, складеного ТОВ «112-Сервіс» та платіжних доручень, боржником ОСОБА_6 здійснено добровільне погашення заборгованості у досліджуваному виконавчому провадженні: листопад 2019 року - 754,22 грн. грудень 2019 року - 768,43 грн., січень 2020 року - 768,43 грн., лютий 2020 року - 841,03 грн., березень 2020 року - 858,77 грн., квітень 2020 року - 890,13 грн., травень 2020 року - 890,65 грн. (а.с. 63-65)

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Частинами 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 вказаного Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця Кузь О.Р. щодо примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_6 задля виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника коштів на користь стягувача АТ КБ «ПриватБанк», - оскільки судом встановлено, що боржник здійснює виконання виконавчого напису у добровільному порядку, перераховуючи щомісячні платежі із заробітної пати у розмірі, встановленому законом, тобто боржник не ухиляється від виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості. При цьому судом встановлено, що житло за адресою: АДРЕСА_1 , про примусове проникнення до якого приватний виконавець звернувся з даним поданням до суду, належить на праві власності не лише боржнику ОСОБА_6 , але й ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 частині кожному, однак вказані співвласники не являються сторонами у виконавчому провадженні, не є поручителями за зобов`язаннями ОСОБА_6 та не давали свого дозволу як власники на примусове проникнення у житло, яке перебуває у їх власності, та приватним виконавцем не наведено правового обґрунтування наявності підстав для примусового проникнення до житла, власниками якого є особи, що не являються сторонами виконавчого провадження, не надавши при цьому доказів фактичного проживання боржника ОСОБА_6 за вказаною адресою. Таким чином, примусове проникнення до житла без з`ясування, чи проживає за вказаною адресою боржник, а також опис та арешт майна, яке знаходиться у квартирі, без встановлення особи власника такого майна, призведе до порушення прав інших осіб в ході здійснення виконавчого провадження, що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кузь Олександра Родіоновича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кузь Олександра Родіоновича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 01 червня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган