Дата документу 17.06.2020
Справа № 334/5049/19
Провадження № 2/334/914/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього, як з заподіювача шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача, різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі 142844,79 грн., а також судових витрат, які були ними понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду, у вигляді судового збору в розмірі 2142,67 гривень.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Мироненко С.Ю. надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до зазначеного відзиву, відповідачем не визнається висновок експертного дослідження автотоварознавця щодо визначення матеріальної шкоди завданого володільцю КТЗ № 122 від 21.12.2017 та Звіт експертного дослідження автотоварознавця щодо визначення матеріальної шкоди завданого володільцю КТЗ № 122/2 від 06.04.2018 оскільки вини складені без участі відповідача та особою яка не мала на це достатньо повноважень. Крім того, первісний Висновок експертного дослідження автотоварознавця щодо визначення матеріальної шкоди завданого володільцю КТЗ № 122 був складений судовим експертом 21.12.2017, під час складання вказаного звіту експертом використано протоколи огляду транспортного засобу від 12.11.2017 та 15.12.2017, які не містять жодних припущень щодо прихованих пошкоджень, всупереч протоколу огляду транспортного засобу від 16.03.2018 та 05.04.2018, на підставі яких було складено звіт № 122/2 експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди завданої володільцю КТЗ.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2017 року на перехресті вул. Хортицьке шосе та вул. Рубана в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номер НОМЕР_1 , якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП та завданні шкоди транспортному засобу, вказані в постанові Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/8373/17 від 10.01.2018 року.

Пошкоджений з вини ОСОБА_1 автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1 було застраховано позивачем у відповідності до договору страхування транспортних засобів № 3387990 від 25.04.2017 року.

Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3387990 від 25.04.2017 року на підставі страхового акту №5482/10 від 21.02.2018 року, позивач виплатив своєму страхувальнику суму у розмірі 242344,79 грн. Розрахунок страхового відшкодування було зроблено на підставі Звіту про оцінку № 122 від 21.12.2017 року, № 122/2 від 06.04.2018 року та рахунку № 0000224 від 20.12.2017 року, № 0000043 від 14.03.2018 року, № 0000068 від 06.04.2018 року.

Доказів недостовірності зазначених звітів та оцінок суду не надано, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами по справі.

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Таким чином, виходячи з вимог ч. ч. 2,3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавай шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв`язку з виплатою ПрАТ «УАСК АСКА» страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до того хто завдав шкоди шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановлену Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ ліміт за шкоду майну за полісом АМ/1362442 складає 100000,00 гри, а франшиза - 500,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес» державний номер НОМЕР_2 згідно відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ТДВ «СК Домінанта» (поліс НОМЕР_3 ).

Керуючись ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК Домінанта» відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» витрати відповідно до ліміту відповідальності за шкоду майну за мінусом франшизиу розмірі 99500,00 грн.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі ст. 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 р. № 6-2969цс16.

Заборгованість відповідача перед позивачем складає 142844, 79 грн. та вираховується шляхом віднімання від 242344,79 грн. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» своєму страхувальнику) 99500,00 грн. (сума, відшкодована ТДВ «СК «Домінанта»).

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (МФО 320984, ) сплачене страхове відшкодування в розмірі 142844 (сто сорок дві тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (МФО 320984, ) суму судового збору у розмірі 2142 (дві тисячі сто сорок дві) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2020 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.