Справа № 182/1384/20
Провадження № 2/0182/1452/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Представник позивача - ОСОБА_3 за довіреністю від 06.12.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. за реєстровим № 1289 (а.с.12).

Представник відповідача - Шашликов Денис Геннадійович на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3661 від 12.03.2018 року, ордеру №1021454 від 24.04.2020 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 40/2020 від 21.04.2020 року (а.с.38-40).

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 40 000 грн., а також судовий збір у сумі 840,80 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.10.2019 року з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, в результаті якої йому та його синові були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких вони були вимушені проходити тривале лікування.

Позивач пережив сильний душевний стрес, хвилюючись за свого сина, який зазнав ушкоджень здоров`я, а також за свою дружину, якій довелося під час його перебування у лікарні взяти на себе всі обов`язки по господарству. Крім того, для забезпечення лікування їхня сім`я брала кошти у борг, що також негативно вплинуло на емоційний та нервовий стан ОСОБА_1 (а.с.3-5).

Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача подав відзив на позов. Посилається на те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди в ДТП 03.10.2019 року. Заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди належним чином не обґрунтована та не підтверджена жодними доказами. Позивачем також не надано доказів того, що всі обов`язки по веденню господарства лежали саме на ньому і лише під час його лікування їх виконувала його дружина. Також відсутні докази на підтвердження того, що сім`я ОСОБА_1 брала кошти у борг на лікування. Доказів проходження лікування сином позивача останнім не надано. Крім того, позивачем не доведений причинний зв`язок між його душевними хвилюваннями та лікуванням його сина, який сам не є стороною у справі та жодних претензій до відповідача не пред`являв (а.с.32-37).

Від позивача відповіді на відзив не надходило.

Процесуальні дії у справі.

31.03.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву (а.с.25).

Судом встановлено.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду № 182/7389/19 від 23.10.2019 року, яка набрала законної сили 03.11.2019 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави.

Зазначеною постановою встановлено, що 03.10.2019 року о 10.47 год. в м. Нікополі по вул. Херсонській водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого не зупинилася перед транспортним засобом, який стояв попереду для виконання маневру ліворуч, виїхала на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення з автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих немає (а.с.6).

Відповідно до висновку спеціаліста № 700, наданого судмедекспертом Мухіним О.Є. 25.11.2019 року на підставі медичних документів, у позивача ОСОБА_1 встановлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких та утворилися від дії тупих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини в середині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинених тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному обстежуваним. Зі слів ОСОБА_1 , 03.10.2019 року близько 12.00 їхав пасажиром на передньому сидінні легкового автомобіля, сталося ДТП, у ході якого вдарився головою об скло. За медичною допомогою звертався, лікувався у стаціонарі (а.с.7-8).

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1689 від 17.10.2019 року, ОСОБА_1 проходив на лікуванні з приводу травми, отриманої 03.10.2019 року в ДТП, при якому зіткнулися два автомобіля, в одному з яких він був пасажиром. Ударився об лобове скло, свідомість не втрачав, одразу від госпіталізації відмовився, був доставлений у травмпункт повторно (а.с.10).

Згідно з ч. 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Належні та допустимі докази того, що позивач ОСОБА_1 03.10.2019 року був пасажиром саме авто-учасника ДТП за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та що позивач отримав травми у ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_2 , зазнав з цього приводу моральної шкоди в матеріалах справи відсутні.

Доказів того, що водій ОСОБА_5 , який був учасником ДТП, є сином позивача ОСОБА_1 , в матеріалах справи також немає.

У той же час, суд звертає увагу, що постановою Нікопольського міськрайонного суду від 23.10.2019 року по справі № 182/7389/19, якою відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено, що травмованих осіб в результаті ДТП, що сталося 03.10.2019 року, немає. Зазначена постанова набрала законної сили 03.11.2019 року, а, отже, встановлені в ній обставини доказуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову у позові - у зв`язку з його недоведеністю та відсутністю доказів завдання ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12,13,18,76,81,82,263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне рішення складено 02.06.2020 року.

Дані про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: А. Г. Багрова