Справа №345/1937/20
Провадження № 2/345/753/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2020 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її тато ОСОБА_4 , якому на праві власності , як голові колгоспного двору, належало будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності від 15.02.1988 року. Ще задовго до смерті, а саме в 2003р. батько позивачки склав заповіт, згідно якого все майно заповів позивачу. Після смерті батька позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою приватного нотаріуса від 17.12.2019р. № 1198/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності зазначається, що будинковолодіння належить членам колгоспного двору, а відповідно до ст. 356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної сумісної власності. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності спадкове майно після смерті батька , а саме на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач в підготовче судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі, а також вирішити питання про повернення 50% сплаченого позивачем судового збору.

Відповідачі в підготовче судове засідання також подала заяви, в яких просять суд розглядати справу без їхньої участі , позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

01.12.2003р. батько позивачки ОСОБА_4 склав заповіт (а.с.10) , згідно якого все майно заповів позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса від 17.12.2019р. № 1198/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності зазначається, що будинковолодіння належить членам колгоспного двору.

Те, що будинковолодіння належало батькові позивача свідчить свідоцтво про право власності на жилий будинок (а.с.16). Реєстрація права власності була здійснена ОБТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві.

Згідно довідки ОБТІ вартість домоволодіння по АДРЕСА_1становить 458072 грн..(а.с.15)

Згідно ст. 120 ЦК України (1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Станом на 1990 рік в будинковолодінні проживало 4 осіб, що підтверджується довідкою сільської ради №600 від 17.12.2019р. (а.с.14).

Брат позивачки ОСОБА_3 на частку у майні колгоспного двору не претендує. Окрім цього, згідно ст. 126 ЦК України (1963р.) працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Брат позивачки створив свою сім`ю та проживає окремо, тобто втратив право на частку у майні колгоспного двору. Окрім цього жодних майнових прав на батьківську хату він не заявляє.

Мама позивача ОСОБА_2 на частку у майні теж не претендує, та не заперечує щодо оформлення за позивачкою права власності на будинковолодіння в цілому, про що подала письмову заяву.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивачка проживала разом з мамою у належному їй будинку, то відповідно вона прийняла спадщину. Факт проживання з батьком підтверджується довідкою сільської ради (а.с.11).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач, з урахуванням положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Іншими спадкоємцями по закону є відповідачі по справі, однак вони претензій до спадковго майна не мають.

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті батька.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.142 ЦПК України , у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з позовом майнового характеру позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4580,73 грн., що стверджується квитанцією № 0.0..1 від 17.03.2020 року(а.с.).

Враховуючи, що відповідачі визнали позов під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті , тому є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 2290,36 грн. (4580,73:2=2290,36).

На підставі ст. ст. 1217, 1223, 1268-1270 ЦК України , керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Калуське управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області (77301, м. Калуш, вул. Січинського,1) повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 (жителька АДРЕСА_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 17.03.2020 року в сумі 2290,36 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ