Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020 Справа №607/8439/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря Свергун Т.В., заявника ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців стосовно ОСОБА_5 , яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_5 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_5 наближатись до ОСОБА_1 та до квартири по АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_1 та в якій вона проживає, ближче, ніж на 50 метрів, усунути перешкоди в користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, будинком за адресою: АДРЕСА_2 , а також усім рухомим майном, яке в ньому знаходиться. Заява мотивована тим, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_5 з січня 2014 року до березня 2019 року, та в них народилося двоє синів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2014 року з дитиною переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті конфліктів, які часто виникали та неодноразового застосування до заявниці ОСОБА_5 фізичної сили в тому числі у присутності малолітніх дітей, та, зокрема, після чергового спричиненого відповідачем конфлікту, в результаті якого ним були пошкоджені меблі в квартирі, побутова техніка в березні 2019 р. стосунки припинилися. Зокрема заявниця зверталася щодо ОСОБА_5 в правоохоронні органи 13.01.2019 р., 01.12.2019 р., 19.03.2020 р. У результаті чергового, ініційованого відповідачем конфлікту 15.08.2019 р. він знову наніс тілесні ушкодження, у зв`язку з чим стосовно відповідача порушене кримінальне провадження, справа № 607/25521/19 яке перебуває на розгляді Тернопільського міськрайонного суду. Також, посилається на те, що ОСОБА_5 перешкоджає заявниці користуватись майном яке є спільною власністю, а саме: будинком за адресою: АДРЕСА_2 , а також усім рухомим майном, яке в ньому знаходиться у зв`язку із чим справа перебуває на розгляді суду. Вважає що такі обставини можуть бути підставою видачі обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_5 відповідно до наданого заперечення, проти задоволення заяви заперечив. Зазначив, що із ОСОБА_1 знайомий з літа 2012 року. В період часу з березня 2013 року по серпень 2019 року він проживав із нею спільно однією сім`єю, вів спільне господарство, мав із нею спільний бюджет, вони були пов`язані спільним побутом, та мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, а також до своїх спільних дітей. За час спільного проживання однією сім`єю у ОСОБА_5 із ОСОБА_1 народилося двоє спільних дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання однією сім`єю, або в будь-який інший час ОСОБА_5 по відношенню ні до ОСОБА_1 ні до їхніх спільних дітей не вчиняв жодних протиправних, аморальних чи інших незаконних дій, в тому числі і не вчиняв домашнього насильства у будь-якій формі його прояву. Зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні до суду із вказаною заявою суду не надано жодного доказу обставин, які б свідчили яро обґрунтовану необхідність видачі судом обмежувального припису. Щодо посилання на зареєстроване кримінальне провадження, яке розглядається Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, вважає, що таке посилання є безпідставним, в той день тілесних ушкоджень не наносив, рішення по справі ще не прийнято. Щодо усунення перешкод в користуванні майном, посилається на те, що такі вимоги є безпідставними, оскільки в суді розглядається справа щодо поділу цього майна.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву. ОСОБА_1 пояснила, що вона є матір`ю трьох синів, наймолодшому з яких 5 місяців. ОСОБА_5 не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, як матеріально, так і не допомагає з вихованням. Вона не проти щоби він спілкувався з дітьми, тому що синам потрібен батько. Однак, завжди, коли приїжджає ОСОБА_5 , він створює скандали, постійно б`є та принижує на очах дітей, навіть незважаючи на те, що вона була в той час вагітна. Також пояснила, що останній раз ОСОБА_5 приїжджав в лютому, коли вона була в лікарні з дитиною, яка народилася передчасно, а також, на її прохання приїжджав ще в січні, в листопаді 2019 року. Коли він приїжджає, зупиняється за їх місцем проживання за її згодою, оскільки вона не проти щоби батько спілкувався з дітьми, діти добре до нього ставляться. Також пояснила, що в будинку в місті Львові знаходиться частина дитячих речей, які їй зараз потрібні у зв`язку із народженням дитини, однак ОСОБА_5 в телефонному режимі відмовився передавати ці речі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Зазначив, що будь-які факти вчинення протиправних дій його довірителем заявницею не надані, та ОСОБА_5 не вчинялися. Щодо подій, які мали місце в серпні 2020 року, то тілесних ушкоджень ОСОБА_1 ОСОБА_5 не заподіював в той день, мала місце сварка. Звертає увагу, що на даний час між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є спір щодо спілкування з дітьми та щодо поділу майна. Також, повідомив, що на протязі тижня його довіритель передасть дитячі речі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить до такого висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_5 однією сім`єю з 2014 року до 2019 року, та в них народилося двоє синів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 03.04.2020 року, звернення які надходили від гр. ОСОБА_1 до Тернопільського ВП по факту вчинення насильства в сім`ї її чоловіком ОСОБА_5 прийняті та зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Тернопільського ВП за №1300 від 13.01.2019 - звернення ОСОБА_1 про те, що по місцю проживання чоловік ОСОБА_5 вчиняє сімейну сварку - матеріали списано «до справи» за спрощеною схемою; № 39190 від 03.11.2019 - звернення ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_5 вчиняє проти неї насильство - матеріал списано до справи за вих. №9341 від 01.12.2019; №9214 від 19.03.2020 - звернення ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_5 погрожує їй фізичною розправою - матеріал перебуває на розгляді у дільничних офіцерів поліції, про результати розгляду заявника буде повідомлено додатково, №28546 від 15.08.2019 - звернення ОСОБА_1 про те, що 15.08.2019 року близько 13:50 год. по місцю спільного проживання її співмешканець, ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодження у вигляді удару долонею в область обличчя - відомості внесено до СРДР № 0002363 від 15.08.2019.

Також, судом встановлено що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 за частиною першою статті 125 КК України за фактом того, що 15 серпня 2019 року він в приміщенні квартири АДРЕСА_1 умисно наніс ОСОБА_1 удар в ділянку лівої половини обличчя, після чого повалив на диван та умисно пальцями рук почав стискати кисть правої руки ОСОБА_10 .

Також на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про поділ майна нажитого за час спільного проживання, в тому числі і будинку по АДРЕСА_4 .

Відповідно пункту третього частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно із пунктом першим частини першої ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктом сьомим та восьмим частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

В силу вимог частини другої ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до пункту три частини першої статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина) - це дитина, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, які надані сторонами, суд вважає, що заява ОСОБА_10 про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_10 стверджує, що є ризик того, що ОСОБА_5 знову буде вчиняти відносно неї домашнє насильство.

Однак, як стверджує сама заявниця, ОСОБА_5 не приїжджає до неї і дітей з лютого 2020 року, майже три місяці, до того, приїжджав в січні, листопаді та в серпні. Ці відвідування, а також перебування в квартирі АДРЕСА_1 відбувалися з її згоди, оскільки вона не проти спілкування ОСОБА_5 з дітьми.

Докази того, що з лютого 2020 року заінтересована особа вчиняв чи на намагався вчиняти сімейне насильство, проникати за місцем проживання заявниці без її згоди, суду не надано, та такий ризик не обґрунтовано. Не надано доказів того, що ОСОБА_5 є особою, схильною до протиправної поведінки (те що він притягався до адміністративної, кримінальної відповідальності). Отже, ризики того, що ОСОБА_5 буде продовжувати протиправну поведінку, без згоди заявниці буде приїжджати за її місцем проживання та вчиняти домашнє насильство, є недоведеним.

Крім того, ОСОБА_5 заперечив факт вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, зазначив, що з моменту розірвання стосунків в нього з нею нейтральні безконфліктні відносини, наявні судові спори щодо майна.

Суд звертає увагу, що спір щодо поділу майна нажитого за час спільного проживання, тобто спір про право цивільне, підлягає вирішенню в позовному провадженні, а не за процедурами захисту від сімейного насильства.

Тому, оцінивши надані докази, а також дані про особу ОСОБА_5 , суд приходить до остаточного висновку, що заявником не доведено наявність таких ризиків продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та їх вплив на заявника, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому, обмеження які просить ввести заявниця, посилаючись на вчинення відносно неї домашнього насильства є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції або в Тернопільський апеляційний суд, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Позняк