ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-177/2006Головуючий у 1-й інстанції Данилевич Н.А.
Провадження № 22-ц/817/66/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 307000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін ОСОБА_1 і Касьян Н.Т. та

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 березня 2006 року (ухвалене суддею Данилевич Н.А., дату складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі № 2-177/2006 за позовом ОСОБА_2 до Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області про встановлення права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Чернихівецької сільської ради про встановлення права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_3 , якій на праві власності належав будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 склала заповіт, по якому все своє майно заповіла на неї. Після смерті бабусі вона не змогла оформити спадщину у зв`язку з тим, що спадкодавця не мала правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав їй на праві власності.

Рішенням Збаразького районного суду від 22 березня 2006 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чернихівці, Збаразького району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на те, що суд не з`ясував фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними та допустимими доказам. Зокрема, суд не дав належної оцінки тим обставинам, що заповіт складено ОСОБА_4 на ОСОБА_2 , а з позовом звернулась позивачка ОСОБА_2 про визнання права власності за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Суд вважав доведеним факт прийняття ОСОБА_2 спадщини за заповітом, та не зазначив на підставі яких доказів прийшов до такого висновку, оскільки вона із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Суд не звернув уваги, що з ОСОБА_3 проживала ОСОБА_5 1979 року народження, яка на день смерті спадкодавця була неповнолітня, а тому мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Також у довідці Чернихівської сільської ради №576 від 14.03.2006 року, на яку суд зіслався в судовому рішенні, були неправдиві дані, що призвело до невірного встановлення фактичних обставин справи. В довідці вказано, що будинок ОСОБА_3 мав адресу АДРЕСА_1 , а будинковолодіння його бабусі - ОСОБА_6 , власником якого на даний час є він, - АДРЕСА_1 . Вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки у 2001 році на підставі рішення Чернихівської сільської ради було оформлено право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 за його бабусею ОСОБА_6 .. Після смерті бабусі (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) будинковолодіння успадкував її син, його дядько ОСОБА_7 , у якого він 21 січня 2015 року придбав це будинковолодіння на підставі договору купівлі-продажу.

Вказав, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , а його тітка ОСОБА_2 оспорює його договір купівлі-продажу мотивуючи свої доводи наявністю оскаржуваного судового рішення, яке прийнято на підставі помилкової довідки сільської ради, відповідно до якого за нею у 2006 році визнано право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Копіями технічних паспортів , виданих Збаразьким РБТІ підтверджується, що саме будинок ОСОБА_2 загальною площею 71,1 кв.м. має адресу вулиця АДРЕСА_1 видано 2 грудня 2005 року), а адресою його житлового будинку загальною площею 92.2 кв.м. є АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала і вказала, що апелянт не вказує, які саме його права порушено оскаржуваним рішенням.

Зазначила, що її житловий будинок і житловий будинок ОСОБА_1 це різні об`єкти, які знаходяться за одною адресою.

Вказала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є однією особою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали і навели доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 і її представник апеляційну скаргу заперечили опираючись на доводи аналогічні відзиву на апеляційну скаргу.

Представник Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , жителька с. Чернихівці, Збаразького району, Тернопільської області, склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що їй належатиме на день смерті, заповіла ОСОБА_2 , що стверджується примірником заповіту, складеного в Чернихівецькій сільській раді, реєстр №4.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом РАЦС Збаразького районного управління юстиції 07 грудня 2005 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Чернихівці.

Відповідач у справі Чернихівська сільська рада подала суду заяву про визнання позову ОСОБА_2 ..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем по заповіту майна ОСОБА_3 ..

До цього висновку суд прийшов на підставі довідки Чернихівецької сільської ради від 30 січня 2006 року №441 про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 та довідки №576 від 14 березня 2006 року про те, що будинок ОСОБА_3 числиться за адресою АДРЕСА_1 . Спадкоємцем даного житлового будинку згідно заповіту є внучка померлої ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , який подав на рішення суду апеляційну скаргу, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 21 січня 2015 року купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (двома хлівами, підвалом та колодязем), що знаходиться по АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га, кадастровий номер: :02:002:0212.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. 12 квітня 2011 року , реєстраційний номер даного об`єкта: 24.

Житловий будинок, на який рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_2 , розташований також по АДРЕСА_1 , без зазначення земельної ділянки, на якій він фактично розташований. На підставі оскаржуваного рішення Збаразьким РБТІ 26 квітня 2006 року ОСОБА_2 видано реєстраційне посвідчення про право власності на житловий будинок , що в АДРЕСА_1 .

Отже, житловий будинок, право власності на який визнано за ОСОБА_2 та житловий будинок набутий апелянтом ОСОБА_1 у власність за договором купівлі продажу, - це різні об`єкти нерухомості, які значаться за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Ці обставини ствердили сторони в судовому засіданні, надавши суду апеляційної інстанції відповідні докази.

Із свідоцтва на забудову індивідуальної садиби вбачається, що на підставі рішення Чернихівської сільської ради від 28 вересня 1971 року і відповідно до рішення загальних зборів колгоспу імені Радянська Армія (дата рішення не вказана) ОСОБА_8 було відведено присадибну земельну ділянку розміром 900 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель (а.с.101-102). Згідно плану забудови садиби передбачалось будівництво житлового будинку , літньої кухні та хліва, а також зазначено, що старий будинок та хлів підлягають зносу (а.с.103).

Вказані будівлі не були знесені, в житловому будинку продовжувала проживати ОСОБА_3 і в погосподарських книгах Чернихівської сільської ради велось два погосподарських номери: на господарство ОСОБА_3 та нове господарство ОСОБА_9 .

При житті ОСОБА_3 склала заповіт на внучку ОСОБА_2 , яка до сьогодні після її смерті користується житловим будинком.

Після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ніхто із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався.

Згідно пояснень сторін в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ) був сином ОСОБА_3 , після його смерті будинок успадкувала його дружина ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ). Спадкоємцем майна ОСОБА_6 був її син ОСОБА_7 (рідний брат ОСОБА_2 та матері апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_10 ) , який на підставі технічної документації оформив свідоцтво про власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га.

21 січня 2015 року ОСОБА_7 відчужив належні йому житловий будинок та земельну ділянку апелянту ОСОБА_1 : житловий будинок з надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу, а присадибну земельну ділянку на підставі договору дарування (а.с.133-134). Житловий будинок, який належав ОСОБА_3 не був об`єктом продажу та не включений в план даного будинковолодіння.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 виготовленого 25.02.2015 року на ОСОБА_1 господарство включає житловий будинок 1975 року забудови загальною площею 92,2 кв.м. з підвалом, два хліви з підвалом 1953 року забудови та колодязь (а.с.41-45). В технічному паспорті на господарство за адресою АДРЕСА_1 , виготовленому у грудні 2005 року числиться житловий будинок 1956 року забудови та колодязь (а.с.46-49).

Згідно пояснень сторін в суді апеляційної інстанції між ними виник спір у зв`язку з включенням до будинковолодіння , яке набув у власність ОСОБА_1 господарських будівель з підвалом та колодязя, які були збудовані до 1970 року, а також земельної ділянки на якій знаходиться успадкований нею житловий будинок.

В матеріалах справи знаходиться довідка №576 видана Чернихівською сільською радою 14 березня 2006 року про те, що за покійною ОСОБА_3 рахувався погосподарський двір, а саме житловий будинок 1952 року забудови та хлів 1950 року забудови; в 1971 році ОСОБА_9 на присадибній земельній ділянці ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку і в 1972 році відкрито на двір новий погосподарський номер. В 1992 році ОСОБА_3 померла і погосподарський двір був закритий, однак залишились будівлі за адресою АДРЕСА_2 а рахується за ОСОБА_6 (а.с.15).

За таких обставин колегія приходить до висновку, що ОСОБА_3 була власником житлового будинку АДРЕСА_3 площею 71,1 кв.м. і після її смерті відкрилась спадщина за заповітом.

Внаслідок побудови нового житлового будинку на присадибній земельній ділянці згідно дозвільних документів виготовлених у 1971 році було зареєстровано нове господарство (господарський двір).

ОСОБА_1 є власником вказаного житлового будинку збудованого у 1975 році загальною площею 92.2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу укладеного 21 січня 2015 року.

Житловий будинок, який належав ОСОБА_3 ніколи не входив до складу будинковолодіння, яке придбав ОСОБА_1 .

Попередні власники та ОСОБА_1 не претендують на житловий будинок, який належав ОСОБА_3 .. З пояснень ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі та його пояснень в суді апеляційної інстанції вбачається, що він фактично не має претензій майнового характеру до ОСОБА_2 , однак присвоєння однієї адреси різним будинкам створює незручності у їх користуванні.

Копії технічного паспорта, виготовлені Збаразьким РБТІ на два житлові будинки не є доказом присвоєння їм поштових адрес.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що право ОСОБА_1 на будинковолодіння придбане ним за договором купівлі-продажу не порушується оскаржуваним рішенням суду, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення вимог закону при його ухваленні апеляційний суд до уваги не бере, оскільки не встановлено порушення його законних прав та інтересів, що випливають з договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду за його апеляційною скаргою не має.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 березня 2006 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ходоровський М.В.