У Х В А Л А

22 червня 2020 року

м. Київ

справа №524/3111/19

провадження №61-5562ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті вартості наданих послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги у даній справі та просить в передбаченому частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» порядку повернути судовий збір.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Копію ухвали з доданими до касаційної скарги матеріалами та оригіналом квитанції від 13 березня 2020 року №1977-13-008/Г направлено скаржнику.

Вивчивши подане клопотання, матеріали справи, Верховний Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 з огляду на наступне.

За правилами пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що у березні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, наведені в заяві доводи містять підстави, передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір» для повернення заявнику судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Однак, скаржником разом з клопотанням подано копію квитанції від 13 березня 2020 року №1977-13-008/Г.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Факт сплати судового збору за подання касаційної скарги, який за клопотанням сторони та за наявності передбачених законом підстав підлягає поверненню, може бути підтверджений лише оригіналом квитанції, який у разі відмови у відкритті провадження у справі повертається разом зі скаргою скаржнику.

У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10 листопада 2011 року № 12-6621/11 щодо застосування Закону України «Про судовий збір», документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: «Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)».

Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин документи про сплату судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, дублікати у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Подана заявником копія квитанції від 13 березня 2020 року №1977-13-008/Г не відповідає вищевказаним вимогам, відтак, не може вважатися належним доказом підтвердження сплаченого судового збору, а тому клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, не може бути задоволено.

Натомість, суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржник не позбавлений права повторно звернутися з такого роду клопотанням за умови надання оригіналу платіжного документу на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

Керуючись статтею 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш