СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Жовноватюк В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд розірвати укладений між сторонами договір №1 купівлі-продажу майнових прав від 12.09.2018, стягнути з відповідача на свою користь 870774,89 грн, сплачених нею за цим договором, та 30000,00 грн моральної шкоди, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 28.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.04.2020 на 12.00, копію направлено сторонам.

15.04.2020 сторони в судове засідання не з`явились. Розгляд справи відкладено до 26.08.2020 до 11.00, про що повідомлені сторони засобами поштового зв`язку.

25.05.2020 позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення вищезазначеного позову, в якому просить суд накласти арешт на майно відповідача, а саме незавершене будівництво за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, земельну ділянку кадастровий номер :01:032:5070, площею 0,0707 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, земельну ділянку кадастровий номер :01:032:5067, площею 0,0811 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

В обгрунтування своїх вимог позивач/заявник зазначає, що 12.09.2018 на підставі договору вона придбала у відповідача майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру загальною площею 32,2 кв м, розташовану в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 .

Заявник стверджує, що відповідач протягом 2-х років свої зобов`язання за договором не виконує, житло не будує. Також відповідач уникає будь-якого спілкування з нею з приводу укладеного вищезазначеного договору.

Заявник тому звернулась до суду з позовом, щоб повернути сплачені нею за договором кошти в розмірі 870774,89 грн через порушення відповідачем своїх зобов`язань.

Далі заявник зазначає, що 15.04.2020 судове засідання не відбулось через запровадження в країні карантинних заходів, однак їй після цього стало відомо про те, що приватним нотаріусом припинено право відповідача на забудову земельної ділянки кадастровий номер :72:184:0082 за адресою АДРЕСА_1 .

З цих підстав заявник робить висновок, що відповідач будівництво не буде здійснювати ніколи.

Далі по тексту заяви заявник стверджує, що від знайомих їй стало відомо , що відповідач "в терміновому порядку намагається продати об`єкт будівництва по АДРЕСА_1 , на підтвердження чого також долучає копії роздруківок з інтернет-сайтів.

Також на підтвердження своїх доводів в рамках поданої заяви про накладення арешту на майно відповідача заявник згадує і про існування кримінальних проваджень щодо здійснення невстановленими особами всупереч установленому порядку будівництва багатоквартирних житлових будинків за ст.356 КК України. Заявник пов`язує ці кримінальні провадження також із відповідачем.

Заявник наголошує на тому, що всі вищенаведені обставини свідчать про недобросовісність та незаконність дій відповідача не тільки з заявником, а і в аналогічних відносинах з іншими покупцями майнових прав.

Також заявник переконана, що всі наведені обставини в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не зазначено жодного допустимого доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на нерухоме майно, зазначене у заяві про забезпечення позову.

Так, суд критично оцінює представлені заявником копії роздруківок з інтернет-сайтів і не вважає їх доказом на підтвердження того, що саме відповідач має на меті реалізувати належне йому майно.

Інформація, отримана заявником з "інтернету" як про наявність кримінальних проваджень , так і про характеристику відповідача у конкретних чи аналогічних правовідносинах також судом не може бути врахована в підтвердження необхідності забезпечення даного позову за наведених заявником підстав.

Будь-яке рішення суду, в тому числі ухвала про забезпечення позову, не може грунтуватися на припущеннях.

Так, у заяві про забезпечення позову відсутні посилання на докази, які б свідчили, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження належному йому майна.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на докази на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім цього, заява про забезпечення позову не містить обгрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів.

Більш того, заявником не обґрунтовано відповідність заходу забезпечення позову, який вона просить застосувати , заявленим позовним вимогам.

З огляду на зазначене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.С. Жовноватюк