н/п 2/490/2918/2020 Справа № 490/3168/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Прок-М», акціонерного товариства «Альфа-Банк» про встановлення нікчемності договору, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів, в якому просить суд встановити нікчемність договору поруки, за яким ОСОБА_1 визнано поручителем ТОВ «Торговельна марка «Прок-М» за кредитним договором №MBOV01505 від 14.02.2018 р. В обґрунтування вимог посилається на те, що йому стало відомо, що з нього як поручителя ТОВ «ТМ «Прок-М» стягнено заборгованість за кредитним договором №MBOV01505 від 14.02.2018 р., проте договір поруки він не підписував.

Одначасно з позовом, позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Баришнікову А.Д. вчиняти певні дії про примусовому виконанню судового наказу №873/73/13, виданому 04.02.2020 р. Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року позов залишено без руху.

09.06.2020 року на виконання вимог ухвали суду від 02.06.2020 р. позивачем надано суду відповідні документи.

Ухвалою судді від 11 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Витребувано у акціонерного товариства «Альфа-Банк» завірену копію договору поруки, за яким ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) визнано поручителем ТОВ «Торговельна компанія «Прок-М» за кредитним договором №MBOV01505 від 14.02.2018 р. та рішення третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за ТОВ «Торговельна компанія «Прок-М» за кредитним договором №MBOV01505 від 14.02.2018 р. в сумі 329 583,06 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно дост.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм вбачається, що заява про забезпечення позову повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Проте, в матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову відсутні відомості як щодо укладення договору поруки з позивачем, так і не додано самого судового рішення - судового наказу № 873/73/19 Північного апеляційного господарського суду, про припинення виконання якого заявлені вимоги в заяві про забезпечення позову. Таке позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам - а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Так, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Проте, заявником не подано доказів того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тим більше , що він просить заборонити вчиняти певні дії про примусове виконання судового наказу, відомості про втраут ним чинності в справі відсутні.

Крім того, заявником взагалі не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення щодо можливого забезпечення ідшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову .

За такого, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна компанія «Прок-М», акціонерного товариства «Альфа-Банк» про встановлення нікчемності договору відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО