КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3739/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 71/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а 29/ 100 частки вказаного домоволодіння належить відповідачу - ОСОБА_2 . Вони користуються кімнатами, нежитловими приміщеннями та господарськими будівлями відповідно до рішення суду.

Зазначала, що вона ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 виявили намір встановити окремий засіб обліку споживання газу в належній їм частині будинку. Білоцерківською філією ПАТ «Київоблгаз» було повідомлено, що без згоди іншого співвласника проект технічної документації по відведенню окремого газопостачання та встановлення лічильника є неможливим, оскільки між співвласниками домоволодіння існують неприязні відносини і відповідач - ОСОБА_2 добровільної згоди не надає.

Переобладнати житловий будинок в дві окремі квартири, аби уникнути отримання необхідної згоди іншого співвласника технічної можливості не має, оскільки до квартири не можуть належати господарські споруди, а земельна ділянка вже приватизована з призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а згоди між ними про заміну документів немає.

Вказувала, що ОСОБА_2 проживає у будинку і користується газом для плити та для опалення, а рахунки за неї повинні сплачувати інші співвласники. Відмова відповідача - ОСОБА_2 в наданні згоди на виготовлення технічної документації та встановлення окремого лічильника в будинку порушує їх, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , право володіння, користування і розпорядження 71/100 часткою будинку та право на нормальні умови проживання.

Тому, просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши її надати згоду на виготовлення проекту технічної документації по відведенню окремого газопостачання та встановлення окремого лічильника; зобов`язати Білоцерківську філію ПАТ «Київоблгаз» виготовити технічну документацію по відведенню окремого газопостачання та встановити окремий лічильник в належній ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частині будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» виготовити технічну документацію по відведенню окремого газопостачання та встановити окремий лічильник в частині будинку, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди ОСОБА_2

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 089 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що поділ в натурі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами між його співвласниками згідно другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи узгоджений сторонами та затверджений рішенням суду, спільна часткова власність припинена, будинок поділений на дві окремі ізольовані квартири, які мають окремі особові рахунки на розподіл газу, а тому вимоги щодо надання ОСОБА_2 згоди на виготовлення проекту технічної документації по відведенню окремого газопостачання та встановлення окремого лічильника у квартирі №1 вказаного будинку, яка належить ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є безпідставними. Також не підтверджені достатніми доказами вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що сторони у справі набули у спільну часткову власність (по 1/3 часток кожен) житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2013 року, третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2007 року та відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2008 року та договору дарування частики житлового будинку від 02.10.2012 року, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонам.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2015 року, яке набрало законної сили 17.09.2015 року (а.с.8-10), з урахуванням ухвали суду від 08.10.2015 року, про виправлення описки, яка набрала законної сили 13.10.2015 року, у справі № 357/13045/14-ц (а.с.11), було проведено поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами між його співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вказаним рішенням за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 визнано право власності на 71/100 частину майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та виділено їм у власність: веранду 1-ІІ площею 19,90 кв.м, тамбур 1-І площею 1,20 кв.м, коридор 1-1 площею 13,00 кв.м, ванну 1-2 площею 7,20 кв.м, туалет 1-3 площею 0,90 кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 21,00 кв.м, житлову кімнату 1-8 площею 20,00 кв.м, підвал - гараж 1- 1 площею 30,20 кв.м, сарай-підвал 1 -2 площею 13,80 кв.м, частину підвалу 1-4 площею 2,70 кв.м, ганок а1, теплицю «Г», ворота № 2, хвіртку № 3, частину огорожі № 1,4 та вимощення № 5 відповідно до їхньої частки, всього по житловій будівлі 108,80 кв.м., а за відповідачем - ОСОБА_2 визнано право власності на 29/100 частини майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та виділено їй у власність: житлову кімнату 1-5 площею 17,00 кв.м, житлову кімнату 1-6 площею 15,60 кв.м, кухню 1-4 площею 10,40 кв.м, погреб-підвал 1-3 площею 9,40 кв.м, частину підвалу 1-4 площею 2,50 кв.м, сарай «Б», убиральню «В», частину огорожі № 1,4 та вимощення № 5 відповідно до її частки, всього по житловій будівлі 54,90 кв.м.

Також, вказаним рішенням стягнуто зі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 солідарно грошові кошти в сумі 7101 грн. в рахунок компенсації різниці вартості часток, та зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснити за власний рахунок всі необхідні роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири відповідно до вимог діючих державних будівельних норм і правил.

За ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідності до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, у разі виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, щодо особи, майно якої виділено в натурі, спільна власність припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, й у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Але майно, що є у спільній частковій власності, зберігається щодо інших учасників спільної власності, чиї частки не виділені зі спільного майна.

Вказаним рішенням суду було припинено право спільної часткової власності на житловий будинку АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, адже за співвласниками визнано право власності на конкретну частину майна, що перебувало у спільній частковій власності.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.12-13), вбачається, що 28.10.2015 року на підставі заяви, рішення і ухвали суду у справі № 357/13045/14-ц за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на майно, яке становить 71/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а саме, по 71/200 за кожним.

Встановлено, що на виконання рішення суду від 07.09.2015 року за замовленням ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_5 було виготовлено технічний паспорт (а.с.17-23) на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та за замовленням ОСОБА_2 КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 20.10.2015 року виготовило технічний паспорт на належну їй частину домоволодіння (а.с.223-225).

З даних технічних паспортів вбачається, що техніками з інвентаризації нерухомого майна було здійснено виділ в окремі ізольовані квартири домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: квартира №1 - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та квартира №2 - ОСОБА_2 .

Крім того, з матеріалів справи (т.2, а.с.14-18), вбачається, що за заявою ОСОБА_1 і ОСОБА_3 2016 року ПП «Геосвіт - 2012» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з якої вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 погодила межі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача та третьої особи (по 71/200 кожного) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено актом про встановлення на місцевості і погодження меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки та акту прийому передачі межових знаків на зберігання від 06.12.2016 року.

Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , від 1997 року було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на розподіл газу до будинку на ім`я ОСОБА_6 . За заявою від 08.08.2013 року (а.с.106) даний рахунок був переоформлений на ОСОБА_2 , яка проживає у будинку і уклала договір про надання послуг з газопостачання (а.с.71,112) та за її заявою 06.09.2013 року було знято та встановлено і прийнято в експлуатацію вузол обліку газу ( а.с.109-111).

Також встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_6 з моменту набуття у власність майна у вказаному будинку не проживають, 26.09.2017 року ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» було відключено газові прилади, які знаходяться у їх частині будинку (а.с.74), та ОСОБА_2 надала згоду (а.с.75) на відключення приладів у квартирі №1 будинку АДРЕСА_1 , від встановленого 06.09.2013 року газового лічильника.

Відповідно до актів обстеження (а.с.113-115) 26.09.2017 року, 26.09.2017 року, 30.06.2018 року та 12.12.2018 року працівниками Білоцерківської філії ПАТ «Київоблгаз» було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 поділений на дві частини, і абонент квартири №1 відключений від газопостачання та не проживає у житловому приміщенні , а у квартирі №2 підключене газопостачання і лічильник спільний.

З листа Білоцерківської філії по експлуатації газового господарства від 03.10.2017 року (а.с.79), вбачається, що 19.09.2017 року було підписано заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1, квартира 1 та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 відповідно до звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується їх заявою від 19.09.2017 року (а.с.107) та згодою ОСОБА_6 на відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 (а.с.108).

Згідно з висновком експерта №1-25/02 (а.с.81-99), виконаного в межах розгляду справи №357/13045/14-ц щодо фактичного поділу будинку, який на запит суду погодила Білоцерківська філія ПАТ « Київоблгаз», та по варіанту розподілу №2 узгоджений сторонами, зазначено, що для переобладнання будинку на дві окремі ізольовані квартири крім іншого необхідно переобладнати системи інженерного забезпечення окремо для кожної квартири та для ремонтно-будівельних робіт необхідно розробити проектно-технічну документацію у встановленому порядку.

За ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд першої інстанції вірно вважав, що поділ в натурі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами між його співвласниками згідно другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи узгоджений сторонами та затверджений рішенням суду, спільна часткова власність припинена, будинок поділений на дві окремі ізольовані квартири, які мають окремі особові рахунки на розподіл газу, вимоги щодо надання ОСОБА_2 згоди на виготовлення проекту технічної документації по відведенню окремого газопостачання та встановлення окремого лічильника у квартирі №1 вказаного будинку, яка належить ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , є безпідставними.

Також, як вбачається з рішення суду від 07.08.2015 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зобов`язано здійснити всі необхідні роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири відповідно до вимог діючих державних будівельних норм і правил за власний рахунок, тому кожен із зазначених осіб виконуючи роботи, зокрема щодо переобладнання системи газопостачання проводять оплату відповідно до обсягу здійснених робіт по їх квартирах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» виготовити технічну документацію по відведенню окремого газопостачання та встановити окремий лічильник в частині будинку, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди ОСОБА_2 , то суд вірно виходив з того, що приєднання до газорозподільних мереж здійснюється відповідно до розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824.

При цьому суд не вказував про безоплатне проведення певних робіт, та, зокрема, щодо окремого встановлення лічильника в будинку за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

Для розгляду питання приєднання та підключення об`єктів газопостачання до газових мереж замовник звертається до Оператора газорозподільної системи до «Єдиного вікна» та разом із заявою про приєднання замовник надає виключний перелік таких документів: заповнений опитувальний лист за формою, затвердженою Оператором ГРМ, у якому зазначаються технічні параметри об`єкту замовника, що має приєднатися до газорозподільної системи (зразок форми розміщений на сайті); копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на об`єкт (приміщення), та/або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (з графічним планом земельної ділянки). Якщо в документах на земельну ділянку відсутній графічний план земельної ділянки (відсутній кадастровий план), замовник має надати Оператору ГРМ ситуаційний план (схему) щодо місцезнаходження земельної ділянки замовника із визначенням її меж; копії документів замовника, які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб).

За відсутності зауважень до поданих документів або після їх усунення відповідальний працівник «Єдиного вікна» Оператором ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання на підставі даних опитувального листа, поданих документів та параметрів місця забезпечення потужності і точки приєднання визначає тип приєднання замовника та у цей самий строк надає йому дозвіл на приєднання, проект договору на приєднання, проект технічних умов приєднання, та відповідні рахунки щодо їх оплати.

Договір на приєднання та технічні умови приєднання набувають чинності з дати повернення їх Оператору ГРМ підписаними замовником та за умови оплати вартості послуг з надання замовнику дозволу на приєднання, договору на приєднання та технічних умов приєднання, якщо вона передбачена чинним законодавством.

Як встановлено судом, 17.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», із заявою про надання технічних умов на внутрішнє газопостачання або реконструкцію системи газопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.104-105).

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7 , він в судовому засіданні пояснив, що працює у Білоцерківському відділенні ПАТ «Київоблгаз» головним інженером, з позов ознайомлений та вважає його необґрунтованим, оскільки існує спір між співвласниками будинку, а ПАТ «Київоблгаз» не є монополістом у виготовленні технічної документації. Технічна документація виготовляється на підставі технічних умов до встановлених правил. Так, особа має звернутися із відповідно заявою з наданням відповідних документів, отримує технічні умови, а потім виготовляє проектну документацію. Для видачі технічних умов необхідно дослідити об`єкт, чи відповідають документи об`єкту в натурі, якщо є якісь невідповідності, повідомляються, що потрібно усунути. В даному випадку будинок перебуває у спільній частковій власності, тому для проведення реконструкції та встановлення окремого лічильника газу потрібна згода співвласника будинку. На даний час в будинку встановлено лічильник для обслуговування приладів в усьому будинку, а для того щоб встановити два окремих прилади обліку газу необхідно привести у відповідність документи та провести реконструкцію газопостачальної системи. Також невідомо хто у 2013 році приймав документи у позивача на видачу технічних умов на вказаний будинок. Проведення відповідних робіт по виготовленню технічної документації та реконструкції оплачує замовник робіт. При наявності технічного паспорту на будинок, свідоцтва про право власності на квартиру відбувається стандартне приєднання без згоди сусідів. На заміну лічильника технічні умови не потрібні, а для реконструкції необхідно їх виготовляти.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_8 вона пояснила, що є інженером проектувальником Білоцерківського відділення ПАТ «Київоблгаз» і у 2017 році її попросили поїхати на об`єкт для обстеження системи газопостачання, де була присутня ОСОБА_1 та дружина третьої особи. Чи складались якісь документи вона не пам`ятає. За загальним правилом обстеження об`єкту відбувається тоді, коли розробляється проект, а в даному випадку він не був замовлений і у присутніх осіб не було технічних умов і проекту на об`єкт. Технічні умови розробляються на підставі заяви власника об`єкту згідно правил. Технічні умови ПАТ «Київоблгаз» не складав і замовник їх не надав. Для виготовлення проекту працівники товариства можуть виїхати на об`єкт для того, щоб зрозуміти обсяг робіт. Документи на а.с.114-115 не містять її підпису. При виїзді на об`єкт фотозйомка проводиться, але якщо проект не замовили, то фото видаляються.

Отже, позивачка подала «Київоблгаз» заяву відповідного зразку з опитувальним листом, працівники останнього виїздили на об`єкт та складали акти обстеження, але Оператором ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання дозвіл на приєднання, проект договору на приєднання, проект технічних умов приєднання, та відповідні рахунки щодо їх оплати замовник не надав, але разом з тим, позивач та третя особа були обізнані щодо необхідності виготовлення окремої проектної документації на газопостачання та виконання будівельно-монтажних робіт по встановленню лічильника та підключення газових приладів, про що було вказано у висновку експерта №1-25/02, виконаного в межах розгляду справи №357/13045/14-ц, та повідомлені Оператором ГРМ щодо документації та проведення відповідних робіт ( а.с.182).

Відповідно до Розділу V Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ може відмовити замовнику в приєднанні його об`єкта (земельної ділянки) до об`єктів газорозподільної системи, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні (у тому числі експлуатації) Оператора ГРМ, лише за наявності однієї з таких підстав: відсутність або недостатність вільної потужності на об`єктах газорозподільної системи, у тому числі при замовленні тиску газу для потреб об`єкту замовника понад 1,2 МПа; надання доступу стане перешкодою для виконання Оператором ГРМ спеціальних обов`язків, покладених на нього відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», проте Оператор ГРМ відповідне рішення щодо обґрунтованої відмови позивачу в приєднанні його об`єкту до об`єктів газорозподільної системи протягом п`яти робочих днів не видав, а у відповідях на заяви-звернення позивача та третьої особи посилалися на необхідність присвоєння різних поштових адрес до квартир у будинку та необхідність згоди ОСОБА_2 на проведення відповідних робіт.

Станом на дату звернення позивачки з вказаною вище заявою чинним законодавством не було врегульовано єдиний порядок присвоєння адрес, а 01.07.2019 року набрав чинності Порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затверджений Постанову КМУ №367 від 27.03.2019 року «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності», яким передбачено, що рішення про присвоєння або зміну адреси об`єкта нерухомого майна приймає уповноважений орган містобудування та архітектури. Уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути також виконавчий орган сільської, селищної, міської ради - якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Адреса об`єкту нерухомого майна - це унікальна структурована сукупність реквізитів, яка використовується для ідентифікації об`єкту та визначення місця його розташування на місцевості.

Крім того, як було зазначено вище, техніками з інвентаризації нерухомого майна було здійснено виділ в окремі ізольовані квартири домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та «Київоблгаз» при оформленні окремого особового рахунку та огляді об`єкта нерухомого майна вказував про наявність окремих квартир.

На підставі вказаних обставин суд дійшов вірного висновку, що документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси., зокрема технічний паспорт. А щодо необхідності надання власником квартири №2 вказаного будинку, то відповідні висновки зазначені вище у рішенні.

Суд вірно вважав, що позов в частині вимог щодо зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» виготовити технічну документацію по відведенню окремого газопостачання та встановити окремий лічильник в частині будинку, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди ОСОБА_2 , підлягав до задоволення, а у задоволенні вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_2 надати згоду на виготовлення проекту технічної документації по відведенню окремого газопостачання та встановлення окремого лічильника слід відмовити, адже є взаємовиключною задоволеній вимозі до АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

При цьому, як було зазначено вище, суд не вказував про безоплатне проведення певних робіт, та, зокрема, щодо окремого встановлення лічильника в будинку за кошти Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди, то суд вірно зазначив, що 08.08.2013 року особовий рахунок у будинку за адресою: АДРЕСА_1 був переоформлений ще до набрання рішенням суду щодо фактичного поділу будинку на одного із співвласників - ОСОБА_2 , та на підставі її заяви від 08.08.2013 року було встановлено новий лічильник. Із заяви від 08.08.2013 року (а.с.116) вбачається, що ОСОБА_6 не заперечує проти відкриття особового рахунку на ОСОБА_2 на свою частину спільного майна та із заяви від 08.08.2013 року (а.с.68) вбачається, що ОСОБА_6 не заперечує про відкриття особового рахунку на ОСОБА_2 на свою частину спільного майна.

У судовому засіданні позивачка вказала, що ОСОБА_6 не мав змоги написати вказану заяву, адже на дату її написанні вже помер, що дійсно підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.72).

Третя особа в судовому засіданні зазначив, що він також не писав вказану заяву, але належних та допустимих доказів в підтвердження даних обставин до суду не подав.

Позивачка в підтвердження вимог щодо моральної шкоди стверджувала, що відкриття ОСОБА_2 особового рахунку та встановлення лічильника без згоди інших співвласників будинку призвели до порушення її прав та завдали моральних страждань.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від обставин, передбачених ч.3 ст.23 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними 25.05.2001р.) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено законами України.

Проте, як вірно зазначено судом, позивачка не обґрунтувала розмір моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок з вказаними у позові діями відповідача, які спричинили їй душевні страждання. Покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд вірно оцінив критично, так як вказані особи перебувають у родинних відносинах, а надані ними свідчення лише підтверджують неприязні відносини між власниками будинку.

Отже, вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягали до задоволення, оскільки не підтверджені достатніми доказами, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилалася позивачка, та які б входили до предмету доказування.

В суді апеляційної інстанції представник АТ «Київоблгаз» зокрема посилався на те, що суд не вирішив, хто буде оплачувати лічильники для ОСОБА_2 , оскільки в рішенні немає чіткості та конкретики.

Проте, доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваному рішенні зазначено, що рішенням суду від 07.08.2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зобов`язано здійснити всі необхідні роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири відповідно до вимог діючих державних будівельних норм і правил за власний рахунок, тому кожен із зазначених осіб виконуючи роботи, зокрема щодо переобладнання системи газопостачання проводять оплату відповідно до обсягу здійснених робіт по їх квартирах, в тому числі і по виготовленню технічної документації та встановленню окремих лічильників.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: