Справа № 522/9531/20
Провадження № 2/522/4993/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

23 червня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши без повідомлення сторін клопотання представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою у розмірі 1 271 000 грн. 00 коп..

До суду 18.06.2020 року було надано відповідь на запит щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 27.07.2020 року.

Разом із позовом представником позивача було подано клопотання про забезпечення позову, згідно якого просила:

- накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області;

- заборонити органам державної реєстрації та державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Позивач вважає, що без вжиття заходів забезпечення цього позову вказане майно, яке належить Відповідачу на момент пред`явлення позову та на яке можливо буде звернути стягнення для погашення боргу, може бути відчужено Позивачем на користь третіх осіб з метою уникнення виконання взяти на себе зобов`язань за Договором позики. Враховуючи викладене, а також той факт, що процес реалізації Відповідачем власного майна є неконтрольованим без відповідних заходів забезпечення позову, вважає доцільним і співмірним накладення арешту на належну відповідачу земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в межах розміру сум позовних вимог, який складає 1 271 000 (один мільйон двісті сімдесят одну тисячу) гривень 00 коп., із забороною вчиняти реєстраційні дії із вказаним майном.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пп. 1, 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Суд вбачає, що предметом позову є вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 1 271 000 (один мільйон двісті сімдесят одну тисячу) гривень 00 коп..

Таким чином, ураховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог (ціна позову 1 271 000 грн.), із метою забезпечення виконання можливого рішення суду та ефективного захисту, поновлення порушених прав та інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за можливе частково забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

При цьому в клопотання в частині забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації та державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, суд відмовляє, виходячи із того, спір не стосується речових прав відносно даної земельної ділянки та обґрунтування клопотання щодо необхідності забезпечення позову у цій частині суд вважає недостатніми. І зазначений спосіб забезпечення позову буде обмеженням щодо правомочностей відповідача як власника майна, що є неспівмірним заявленим позовним вимогам.

Поміж тим, згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Із урахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

До розгляду справи по суті забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0032 площею 5,55 га, що розташована на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області;

В іншій частині клопотання відмовити.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову, і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Відповідно до частини третьої Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

Повний текст ухвали суду складено 23.06.2020 року.

Суддя: Л.В. Домусчі