Справа № 226/790/20

Провадження № 2/226/391/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепка Л.І.

за участю секретаря судового засідання Тіссен О.В.,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області в порядку спрощеного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 23.10.2017 відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.10.2007. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом у заяві. На підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку, номери та строк дії яких заазначається у довідці про триманняя картки. В подальшому кредитний ліміт банком було збільшено до 16000грн. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов укладеного Договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості встановленого Договором, однак допустивши порушення взятих на себе зобов`язань, кошти на погашення заборгованості Банку своєчасно не надавав та перестав виконувати взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 29.02.2020 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 38575,61 грн, з яких: 1453,79 грн заборгованість за кредитом, 29614,18 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 4861,70 грн. нарахована пеня, 332,82 грн. комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1813,12 грн штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з нього на його користь 38575,61 грн. заборгованості та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, в розмірі 2102 грн.

Представник позивача та відповідач до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує про розгляд справи у заочному порядку. Відповідач до судового засіданні двічі не з`явився, відзиву на позов не надав, з огляду на що суд розглядає справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно Статуту позивач публічне акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний Банк "ПриватБанк", яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Приватбанк».

23.10.2007 року відповідачу на підставі підписаної ним заяви позивач надав грошові кошти у вигляді кредитного ліміту в розмірі 7250 грн. на платіжну кредитку картку «Метро» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30% на рік) на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки - до серпня 2008року. Згідно заяви, підписаної відповідачем, він погодився з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.17).

Згідно довідки Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , оформленої на ім`я відповідача ОСОБА_1 , старт карткового рахунку значиться 23.10.2007. Тоді ж, 23.10.2007.відповідачу було встановлено кредитний ліміт 16000грн. 25.09.22008 кредитний ліміт було зменшено до 3000грн., 23.12.2008, 25.12.2008 - до 1600грн, 27.01.2009, 16.02.2010 до 1460грн., 08.11.2019 0,00грн.

Відповідно до постанови Національного Банку України «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» №223 від 30.04.2010 року кредитна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії. Кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Користувач на власний розсуд або відповідно до умов кредитного договору, якщо кредит має цільовий характер, частково або в повному обсязі використовує кредит протягом строку дії кредитного договору і зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування ним на умовах, встановлених кредитним договором. Банк зобов`язаний після виконання взаємних зобов`язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому довідку про повернення спеціального платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним. Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

Згідно наявної у справі заяви позичальника, де міститься його підпис, кредитна картка йому була видана банком 23.110.2007року терміном дії до 08/09 (а.с.17). Письмових доказів переукладення з відповідачем кредитного договору з видачею йому під підпис нової платіжної картки позивачем суду не надано. Разом з тим, згідно довідки позивача термін дії картки № НОМЕР_1 за укладеним 23.10.2007 року кредитним договором б/н значиться до 31.10.2011 року (а.с.15). Доказів на предмет підтвердження продовження з відповідачем строку укладеного 23.10.2007 договору б/н та видачі йому картки суду не надано.

Із доданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором б/н від 23.10.2007 року (а.с.5-10) вбачається, що вона розрахована станом на 29.02.2020 року. Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, складає 38575,61 грн, з яких: 1453,79 грн заборгованість за кредитом, 29614,18 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 4861,70 грн. пеня, 332,82 грн. комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1813,12 грн штраф (процентна складова).

Разом з тим, як встановлено судом, позивач для вирішення питання стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором від 23.10.2007 звертається до суду не вперше. Рішенням Димитровського міського суду від 12.12.2013 року (провадження №2/226/1106/2013) з відповідача на користь позивача вже була стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 23.10.2007 року станом на 06.10.2013року: 21685,93грн. за тілом кредиту, 284,22грн. відсотки за користування кредитом, 1598,00грн. штраф, а всього 23568грн., про що позивач у своїй позовній заяві та доданих розрахунках не зазначає (а.с.74).

Згідно поданого позивачем розрахунку, процентна ставка за договором становить 22,8%, починаючи з 23.10.2007. Разом з тим, згідно підписаної боржником заяви (а.с.17), базова процентна ставка по кредитному ліміту визначається 2,5% на місяць (30% на рік). Проценти, згідно розрахунку, в розмірі 22,8% нараховувалися до 31.12.2012року. З 01.01.2013 року по 01.08.2019 року нарахування процентів склало 30% (а.с.5-10).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за одним і тим же кредитним договором, яка вже була стягнута попереднім рішенням суду від 12.12.2013року, позивач фактично вимагає повторного стягнення кредиту, що суперечить положенням ст.61 Конституції України та призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, що надає суду вважати позовні вимоги в цій частині безпідставними. Вказане стосується й нарахованих відсотків за період з 23.10.2007 року по 06.10.2013року, стягнутих за попереднім рішенням суду. Такий висновок уузгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц.

Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом після 06.10.2013, а також пені, комісії та штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, але в межах погодженого сторонами строку кредитування. Доказів про продовження кредитних відносин між банком та відповідачем, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки шляхом переукладення кредитного договору на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання, принаймні після 31.10.2011року, суду позивачем не надано.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка законодавчо регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом вказаної правової норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таких вимог позивачем не заявлено. У зв`язку цим позовні вимоги про стягнення процентів та інших стягнень, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими (позиція Великої палати ВС, висловлена у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18).

Виписка за договором №б/н станом на 06.03.2020 року щодо операцій по картці відповідача не може бути належним доказом по справі, оскільки не містить підпису відповідача про ознайомлення з її змістом, та, крім іншого, має посилання на різні номери кредитних карток відповідача, що суперечить іншим документам по справі, долученим позивачем в якості доказів (а.с.11-14, 50-53).

Дотого ж, умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківки позивача не можуть виступати належним доказом, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131 цс 19).

При цьому суд також звертає увагу, що відповідно до ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 2014 року проживав в м.Димитров (Мирноград), який згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» визнаний таким, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені, комісії та штрафів з відповідача не ґрунтуються на законі і також задоволенню не підлягають.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 625, ч.2 ст.1050, ч.1ст.1054 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Л.І.Клепка