РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Рівне

Справа № 569/840/19

Провадження № 22-ц/4815/719/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 7 квітня 2020 року в складі судді Панас О.В., проголошену в 12 год. 01 хв. в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 1338 грн. 75 коп., щомісячно, починаючи з 15.01.2019 року на період його непрацездатності.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року - без зміни.

18.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 23 квітня 2019 року.

Заяву мотивував тим, що після постановлення вказаного рішення суду та набрання ним чинності, а саме 26 вересня 2019 року, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду цієї справи.

Зокрема, 23 січня 2020 року на запит його адвоката Управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської міської ради надано інформацію, що його син ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні і отримує державну допомогу особам з інвалідністю з 13 жовтня 2013 року по даний час.

Відповідно до довідки № 663 ОСОБА_4 отримав державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю з дитинства 1 групи в січні-травні 2019 року в розмірі 2245,5 грн., в червні-листопаді 2019 року - 2346 грн., грудні 2019 - січні 2020 - 2457 грн., а тому його син забезпечений встановленим законодавством прожитковим мінімумом.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі №6-3066цс15 від 13 квітня 2016 року, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Також, йому стало відомо, що належні ОСОБА_1 дві квартири в м. Рівне здаються офіційно на правах оренди третім особам, за що отримується відповідна плата.

Зазначав, що ОСОБА_4 на момент звернення його матері ОСОБА_1 з позовною заявою до суду був повнолітнім, в судовому порядку недієздатним або обмежено дієздатним не визнавався, тому являється таким, що має цивільну процесуальну дієздатність, та саме він мав бути суб`єктом звернення з позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

Просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 7 квітня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд судового рішення від 23 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина за нововиявленими обставинами, та залишено судове рішення в силі.

Ухвала суду мотивована тим, що істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звернулася із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи відсутні, а обставина на яку покликається заявник не є нововиявленою.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на необґрунтованість ухвали суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення справи.

Зазначає, що в своїй заяві про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами він вказав про наявність обставин, які на його думку є підставою для перегляду вищевказаного рішення Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі №569/840/19 від 23 квітня 2019 року, які не були предметом слухання з незалежних від суду та від нього причин для встановлення їх можливого впливу на результати розгляду справи.

Зокрема, ним були подані копії документів, які підтверджують, що його повнолітній непрацездатний син ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і отримує державну допомогу особам з інвалідністю з 13.10.2013 року по даний час в розмірі 2457 грн. щомісяця (станом на сьогодні), яка по суті вища за прожитковий мінімум, встановлений законом.

Вважає, що за аналогією закону, передбаченою п.1 ст.10 СК України, в даному випадку у відповідності до статті 75 СК України підлягає з`ясуванню чи потребує матеріальної допомоги його повнолітній непрацездатний син.

Таким чином, його повнолітній непрацездатний син ОСОБА_4 забезпечений прожитковим мінімумом, тому на матеріальну допомогу (аліменти) не має права, що суд не міг врахувати, при винесенні рішення за відсутності доказів отримання таких доходів.

Також, ним було надано копії документів, які підтверджують, що належні ОСОБА_1 дві квартири в м. Рівне здаються офіційно на правах оренди третім особам, за що отримується відповідна плата, що також є доходом в розумінні п. 4 ст. 75 СК України та спростовує факт спільного проживання позивача із його повнолітнім непрацездатним сином.

Вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна дослідити відсутність потреби в отриманні матеріальної допомоги ОСОБА_4 .

Звертає увагу, що пп.1 п.3 Розділу І Закону України від 20.12.2011 року №4176-VI закріплено неможливість повторної участі судді у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо суддя брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України.

З наведених підстав просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 7 квітня 2020 року та рішення цього ж суду від 23 квіти 2019 року нововиявленими обставинами, а справу направити до суду першої інстанції для її розгляду по суті в загальному порядку.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом тане були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли та змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Таким чином, судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України не є нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи у відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 покликався на, те що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, а також на те, що з врахуванням постанови КМУ від 26.03.2018 року №365 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" розмір державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю становить для інвалідів І групи підгрупи Б з надбавкою на догляд становить 2245,5 грн.

Вказаними обставинами ОСОБА_3 обґрунтовував і свою апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року.

Також, в апеляційній скарзі відповідач вказував, що ОСОБА_1 з їх сином з 2015 року проживають в Німеччині, а належна позивачу квартира у м. Рівне здається в оренду та останньою отримується дохід.

Таким чином, на час розгляду справи ОСОБА_3 було достеменно відомо, що його повнолітній син має інвалідність та за законом має право на отримання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, а також, що позивач не проживає у квартирах, які належать їй на праві власності.

Саме по собі отримання відповідачем після ухвалення рішення у справі доказів розміру державної соціальної допомоги, яку отримує його повнолітній син ОСОБА_4 , та доказів реєстрації у належних ОСОБА_1 квартирах третіх осіб та отримання ними субсидії не свідчить про те, що вказані обставини є нововиявленими.

Крім того, за належного використання своїх процесуальних прав ОСОБА_3 не був позбавлений можливості отримати вказані докази та надати їх суду до ухвалення рішення у справі.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені заявником обставини не є нововиявленими та не можуть бути підставою для перегляду рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року.

Покликання ОСОБА_2 на те, що пп.1 п.3 Розділу І Закону України від 20.12.2011 року №4176-VI закріплено неможливість повторної участі судді у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо суддя брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст.33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду судом заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами) розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 вказує, що обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду цієї справи, йому стали відомі 26 вересня 2019 року.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Із заявою про перегляд рішення суду ОСОБА_2 звернувся до суду лише 18 лютого 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначає, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципуres judicata - остаточності рішень суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року суд зазначив, що принцип правової визначеності також встановлює, що жодна сторона не вправі вимагати перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції має використовуватися для виправлення судових помилок. Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу правової визначеності, доки використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, тому підстав для скасування ухвали не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 7 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.