Справа № 630/180/20
Провадження № 2/630/154/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/180/20 (провадження №2/630/154/19) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , анулювання правової реєстрацію на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині за кожним, на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою держнотконторою Харківського району 01 вересня 1989 року, реєстровий номер 3259 на імя ОСОБА_3 , та на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Другою держнотконторою Харківського району 30 вересня 1986 року, реєстровий №2871 на ім`я ОСОБА_4 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок літ. «Б-1», з цокольним поверхом літ. «Ц/п», мезоніном літ. «м/н», лоджією літ. «б», загальною площею 137,80 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погрібом літ. «бп», вигрібною ямою літ «Я», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , був розташований житловий будинок літ. «А-1», який належав в 1/2 частині його батькові ОСОБА_3 та в 1/2 частині ОСОБА_4 .. На підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів від 09 січня 1990 року його батькові було дозволено перебудувати належну частку житлового будинку за вказаною адресою. Після отримання всіх дозвільних документів батько позивача збудував новий житловий будинок літ. «Б-1», але право власності на нього він так і не зареєстрував. В 2006 році батько позивача ОСОБА_3 зруйнував старий житловий будинок, але право власності, яке було зареєстровано в КП «Люботинське БТІ», так і не анулював. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного збудованого житлового будинку, яку прийняли позивач ОСОБА_1 , його брат ОСОБА_2 , та його бабуся ОСОБА_5 , оскільки подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Однак, право власності за кожним із них вони так і не зареєстрували. Наразі інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , окрім позивача та його брата ОСОБА_2 , немає. Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Крім того, між позивачем та його братом ОСОБА_2 було досягнуто взаємної згоди щодо спадкового будинку, та останній не заперечує, щоб позивач оформив право власності на все спадкове майно після смерті їхнього батька. Саме тому позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_6 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але подав до суду нотаріально посвідчену заяву, про визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїй заяві відповідач повністю визнав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява, подана ним особисто, оскільки засвідчена державним нотаріусом, не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, та його обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачем позову не порушує його прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

01 вересня 1989 року ОСОБА_3 придбав 1/2 частину житлового будинку, що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 01 вересня 1989 року, посвідченого Другою Харківського району державною нотаріальною конторою Харківської області, зареєстрованого за реєстром №3259, та зареєстрованого в Люботинському БТІ 05 вересня 1989 року за № 620.

Також відповідно до довідки № 28 від 23 лютого 2016 року, виданої КП «Люботинське БТІ» житловий будинок літ. «А-1», що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав в 1/2 частині ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого Другою держнотконторою Харківського району 30 вересня 1986 року, реєстровий номер 2871, та в 1/2 частині ОСОБА_3 на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів №61 від 09 січня 1990 року ОСОБА_3 дозволено перебудову 1/2 частини житлового будинку та будівництво господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до акту бюро технічної інвентаризації Харківського району від 09 січня 1990 року, виданого ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів №61 від 09 січня 1990 року, була здійснена в натурі розмітка фундаменту житлового будинку, що перебудовується за адресою: АДРЕСА_1 .

А відповідно до довідки Люботинської міської ради народних депутатів №529 від 12 лютого 1990 року ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку, площею 600 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_3 в 2006 році зруйнував старий житловий будинок, який був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно із п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Факт знесення житлового будинку підтверджується довідкою-характеристикою за адресою: АДРЕСА_1 , складеною 23 лютого 2016 року КП «Люботинське БТІ»., з якої вбачається, що житловий будинок літ. «А-1», та службові будівлі і споруди знесені.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 18 лютого 2016 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований в 1990 році: житловий будинок літ. «Б-1», з цокольним поверхом літ. «ц/п», мезоніном літ. «м/н», лоджія літ. «б», погріб літ. «бп», загальною площею 137,80 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м., підсобною площею 57,60 кв.м., холодною площею 38,80 кв.м., а також вигрібна яма літ. «Я».

Відповідно до ст. 105 ЦК України 1963 року, громадянин, який збудував або будує жилий будинок без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

У суду не виникає сумнівів у тому, що забудовником спірного житлового будинку літ. «Б-1» з надвірними будівлями і спорудами був саме ОСОБА_3 , оскільки він отримав дозвіл на перебудову житлового будинку, та отримав земельну ділянку під його будівництво.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про власність» суб`єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності; об`єктами права приватної власності є, зокрема, жилі будинки, квартири.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 в 1990 році на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу виконавчого комітету Люботинської міської ради народних депутатів, власною працею збудував житловий будинок з надвірними будівлями, суд приходить до висновку, що він набув у встановленому законом порядку право володіння, користування і розпорядження спірним житловим будинком, тобто набув статусу власника, а тому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , став належати ОСОБА_3 одноособово.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області 14 березня 2009 року, актовий запис про смерть №100.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Наразі спадкоємцями на відкриту спадщину у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами по справі, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Та обставина, що діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, підтверджується повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №318/01-16/п від 08 травня 2020 року.

Маючи намір реалізувати свої спадкові права, позивач ОСОБА_1 03 березня 2020 року звернувся до Відокремленого підрозділу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Однак, державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку із тим, що спадковий будинок не введений в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано.

Інший спадкоємець ОСОБА_2 , згідно з його письмовою заявою від 13 червня 2020 року, яка була посвідчена державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, раніше уклав угоду зі спадкоємцем ОСОБА_1 про відмову від своєї частки у спадщині на користь останнього. Таке право спадкоємця передбачено ст. 1267 ЦК України

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 01 листопада 1984 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем, як прийняв після смерті свого батька ОСОБА_3 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 11-13 Закону України «Про власність», ст.ст. 346, 1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1», за адресою: АДРЕСА_1 .

Анулювати правову реєстрацію на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині за кожним, на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами, що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою держнотконторою Харківського району 01 вересня 1989 року, реєстровий № 3259 на ім`я ОСОБА_3 , та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою держнотконторою Харківського району 30 вересня 1986 року, реєстровий № 2871 на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 137,80 кв.м., житловою площею 41,40 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 червня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін