Справа № 2-1264/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м.Львів

головуючої судді Іванюк І.Д.

за участі секретаря Гербут Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, боржник ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

в с т а н о в и в :

Заявник у березні 2020 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 2-1264/11, виданого 24.01.2017 року Залізничним районним судом м.Львова відносно ОСОБА_1 у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до виконання. В заяві покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.04.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 152483 грн. 12 коп. та 1644,83 грн. судових витрат. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29.11.2016 року поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа по даній справі та видано дублікати виконавчих листів. Однак, видані 24.01.2017 року виконавчі листи №2-1264/11 стягувачем до ВДВС не направлялися. 18.04.2019 року Залізничний районний суд м.Львова виніс ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача із «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп». Оскільки сума заборгованості ОСОБА_1 не погашена, 18.12.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. із заявою про відкриття виконавчого провадження. У відповідь на вказане звернення 18.02.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. надіслав на адресу заявника повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ пред`явлений до виконання з порушенням вимог п. 2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з пропущенням встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Вважає, що даний строк пропущено з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Представник «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» в судове засідання не з`явився, але в заяві просить розглядати справу за його відсутності, що суд вважає за можливе.

Заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду даного питання, що не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строку може бути поновлено.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.04.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 152483 грн. 12 коп. та 1644,83 грн. судових витрат.

На момент винесення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08.09.2014 року у справі № 2-3725/11 та пред`явлення вказаного рішення до примусового виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 20.07.2014 року).

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції від 20.07.2014 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 23 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується ,

Згідно з положенням ст. 12 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1730-VIII від 03.11.2016 року) зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29.11.2016 року поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа по даній справі та видано дублікати виконавчих листів №2-1264/11 від 25.05.2011 року. 24.01.2017 року вказані дублікати виконавчих листів скеровані стягувачу.

Видані дублікати виконавчих листів №2-1264/11 стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ВДВС не направлялися.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18.04.2019 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача із «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп».

Оскільки у добровільному порядку погашення заборгованості боржники не здійснюють, 18.12.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. із заявою про відкриття виконавчого провадження.

18.02.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. надіслав на адресу заявника повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через пропущення встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі зазначеного, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», що є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль» не може реалізувати свої права вимоги до боржників та інші права нового кредитора та звернутись до органів Державної виконавчої служби без поновлення строку для пред?явлення до виконання виконавчих документів.

Конституцією України ( ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 13.02.2020 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положенням ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 13.02.2020 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строку може бути поновлено.

З конструкції ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Від так, враховуючи те, що право на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання в ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» з`явилося лише після заміни сторони виконавчого провадження, тобто після набрання законної сили ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18.04.2019 року про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача із «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», суд приходить до висновку, що стягувач, заявник по справі, з поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись, ст. 433 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,-

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, боржник ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання- задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа № 2-1264/11, виданого 24.01.2017 року Залізничним районним судом м.Львова відносно боржника ОСОБА_1 , виданого на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12.04.2011 року по справі № 2-1264/11 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ УМВС України в Львівській області 14.06.1999 року; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Залізничним РВ УМВС України в Львівській області 29.12.1997 року; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/08-5/3208-ф від 19.07.2005 року в розмірі 152 483 (сто п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 12 копійок та 1644 (одну тисячу шістсот сорок чотири ) гривні 83 копійки судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Іванюк І.Д.