Провадження №2/760/1780/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

у складі головуючого судді Усатової І.А,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у квітні 2018 року звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості, пені, додаткових витрат та збільшення розміру аліментів, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.02.2019 просила суд: стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 45 067, 50 грн., пеню у розмірі 10 650, 00 грн., збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття у розмірі 9 000, 00 грн. та стягнути з відповідача компенсацію додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 94 051, 03 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.03.2012 шлюб між ними було розірвано.

Зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 09.08.2012 стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що на виконання рішення суду було отримано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, відповідачем одноразово у 2015 році було погашено заборгованість за несплачені аліменти, але на даний час у відповідача наявна заборгованість по аліментам, яка становить 36 000,00 (тридцять шість тисяч) гривень, пеня - 10 650,00 (десять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.

Крім того, позивачем зазначено, що на сьогоднішній день, сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки розмір витрат на утримання дитини значно зросли, нинішній розмір платежів не покриває потреб дитини на достатньому рівні відповідно до його віку та інтересів.

У позові вказує, що позивачем понесені наступні додаткові витрати на утримання сина:

-придбання річного абонементу у Спорт Лайф, оплата додаткових тренувань - 5067,00 грн.;

-консультація дитячого лікаря - 280,00 грн.;

-витрати на відвідування музичної школи - 8000,00 грн.;

-придбання музичного інструменту - 8 551,00 грн.;

-придбання мобільного телефону - 4 973,86 грн.;

-відпочинок у Єгипті листопад 2016 р. - 10 430,00 грн.;

-відпочинок у Туреччині липень 2017 р. - 15 450,00 грн.;

-відпочинок у Франції січень 2018 р. - 10 604,00 грн.;

-відпочинок у Єгипті квітень 2018р. - 20 000,00 грн.;

-поїздки у табір 2016-2018рр. - 15 900,00 грн.;

-витрати на взуття - 726,00 грн.;

-конструктор Лего - 599,00 грн.;

-шкільне приладдя - 255,20 грн.;

-кінотеатр - 220 грн.

Підсумовуючи в позові зазначає, що виходячи з наведених даних за період з листопада 2016 по квітень 2018 року позивачем понесено у зв`язку з навчанням, розвитком та лікуванням спільного з відповідачем сина 101 056,06 грн. додаткових витрат.

Ухвалою судді від 15.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у справі та призначено справу до судового розгляду.

12.07.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву позивача, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог та зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань до 1065,00 грн.

Не погоджуючись з позовними вимогами позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, вказав, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, а оскільки позивачка не надала відповідних доказів, що ці витрати були понесені у зв`язку з необхідністю оздоровлення та розвитку дитини вони є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зазначив, що кошти на утримання дитини надавав, проводив час з дитиною, а також купував необхідні речі для дитини.

Щодо заборгованості зі сплати аліментів та стягнення пені зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла в період фактичної неплатоспроможності відповідача, а саме, в період смерті його матері, що зумовило понесення витрат на поховання, а також хвороби батька відповідача, що спричинило витрати на лікування у зв`язку із онкологічним захворюванням.

Просить врахувати, що вказані сімейні обставини, підтверджують погіршення матеріального стану відповідача, тому відповідач з поважних причин не мав можливості сплатити вчасно аліменти на утримання сина.

07.09.2018 на адресу суду від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що нею додатково понесено витрати на утримання малолітнього ОСОБА_2 , та що вимога по стягненню з відповідача 50% понесених додаткових витрат, підлягає збільшенню до 65496,03 грн.

Ухвалою судді Кізюн Л.І. від 17.12.2018 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

28.02.2019 на адресу суду від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що нею додатково понесено витрати на утримання малолітнього ОСОБА_2 , та що вимога по стягненню з відповідача 50% понесених додаткових витрат, підлягає збільшенню до 94051,03 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу 26.02.2019 передано в провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою суду від 10.07.2019 роз`єднано у самостійні провадження вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, додаткових витрат та збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, додаткових витрат виділено в окреме провадження.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання призначене на 23.04.2020 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду клопотання, яким просила слухати справу за відсутності позивача, позовні вимоги в редакції останньої заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання призначене на 23.04.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги даної норми закону, повідомлення відповідача про час та місце судового засідання за адресою його реєстрації, наявність в матеріалах справи поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути позовні вимоги на підставі наявних матеріалів справи з урахуванням поданих позивачкою заяв про збільшення розміру позовних вимог від 07.09.2018 та 08.02.2019 р., у відсутності зазначених вище осіб.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.03.2012 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.02.2008 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 253.

Зі свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_1 , актовий запис

№ 1576 від 19.06.2008 вбачається, що під час перебування сторін у шлюбі, в останніх народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.08.2012 по справі

№ 2609/15619/12 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.06.2012 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, серія

НОМЕР_2 , актовий запис № 53 від 18.05.2013.

Із наявного в справі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 46408717, виданого старшим державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві вбачається, що заборгованість позивача перед відповідачем зі сплати аліментів станом на 01.04.2018 становить 36000,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що згідно її розрахунку пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.06.2015 по 01.04.2018 становить 10650,00 грн.

Статтею 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи відомості про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки за несвоєчасно сплачені аліменти за період за період з 01.06.2015 по 01.04.2018 у сумі 10650,00 грн.

Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів у період з 01.06.2015 по 01.04.2018, оскільки в обґрунтування зазначених обставин щодо понесення відповідачем додаткових витрат на поховання матері та витрат на лікування батька позивачем не надано доказів, що підтверджують це.

Зокрема, матеріали справи містять підтвердження смерті ОСОБА_5 (а.с. 84) та підтвердження захворювань ОСОБА_6 (а.с. 91-106), однак, матеріали справи не містять підтверджень понесення відповідачем додаткових витрат у зв`язку з даними обставинами, тому суд не враховує їх при вирішенні питання про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, остання за період з 01.06.2015 по 01.04.2018 становить 10650,00 грн., вказаний розрахунок перевірений судом, є арифметично вірним та відповідає нормам законодавства, відповідач вказаний розрахунок не спростував та свого розрахунку не надав.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за прострочення сплати аліментів у розмірі 10650,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання малолітнього сина, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 165/2594/17

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд, у своїй постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 320/383/19 дійшов висновку, що доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Позивач, звертаючись до відповідача із позовом про стягнення додаткових витрат вказує, що понесла наступні додаткові витрати на утримання сина: придбання річного абонементу у спортивному клубі Спорт Лайф, оплата додаткових тренувань, консультація дитячого лікаря, витрати на відвідування музичної школи, придбання музичного інструменту, придбання мобільного телефону, відпочинок у Єгипті листопад 2016, відпочинок у Туреччині липень 2017, відпочинок у Франції січень 2018, відпочинок у Єгипті квітень 2018, поїздки у табір 2016-2018рр., витрати на взуття, шкільне приладдя, квитки в кінотеатр, оплата внеску за навчання у школі, оплата за навчання у дитячій бізнес школі MBA kids, придбання шкільної форми, оплата навчання на курсах у Політехнічному ліцеї НТУУ КПІ м. Києва, придбання конструктора LEGO, оплата ремонту мобільного телефону сина, лікування зубів, оплата авіа перельоту Київ-Рим-Київ, оплата матрацу на дитяче ліжко, оплата 50% на подорож до Єгипту.

У зв`язку із зазначеним, просить стягнути з відповідача, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 50% понесених витрат, що становить 94051,03 грн.

Дослідивши вказані обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку із наступним.

Оплата додаткових тренувань ОСОБА_2 не підтверджена квитанціями про оплату, із вказівкою, які саме тренування, кому та ким надано.

Витрати на відвідування музичної школи не підтверджені квитанціями про оплату, оскільки з призначення платежу наявних банківських квитанцій вбачається, що позивачем сплачено благодійні внески, які здійснені нею за власним бажанням.

Витрати на взуття, шкільне приладдя, квитки в кінотеатр, придбання шкільної форми, придбання конструктора LEGO, оплату ремонту мобільного телефону, оплату матрацу на дитяче ліжко, не є додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України, оскільки, вказані витрати підпадають під визначення аліментів.

Витрати щодо купівлі мобільного телефону, відпочинку у Єгипті в листопаді 2016, відпочинку в Туреччині у липні 2017, відпочинку в Франції у січні 2018, відпочинку у Єгипті у квітні 2018, поїздки у табір 2016-2018рр., оплату внеску за навчання у школі, оплату за навчання у дитячій бізнес школі MBA kids, оплату навчання на курсах у Політехнічному ліцеї НТУУ КПІ м. Києва, оплату авіа перельоту Київ-Рим-Київ, оплату 50% на подорож до Єгипту, не можна вважати додатковими витратами, що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки позивачка на власний ризик та за власним бажанням здійснила вказані дороговартісні витрати, без погодження з відповідачем та без врахування його думки щодо доцільності даних витрат на малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача наступних додаткових витрат на утримання малолітнього сина, що підтвердженні наявними в матеріалах справи квитанціями про оплату:

-придбання річного абонементу у Спорт Лайф 2017-2018 рр. - 8154,00 грн.;

-консультація дитячого лікаря - 280,00 грн.;

-придбання музичного інструменту - 8 551,00 грн.;

-лікування зубів - 3070, 00 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина вищевказаних додаткових витрат у розмірі 10 027,50 грн. з розрахунку: (8154 + 280 + 8551 + 3070) / 2.

Що стосується всіх інших витрат за чеками, що наявні в матеріалах справи, суд не вбачає підстав для стягнення половини їх вартості з відповідача.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10650,00 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів та 10027,50 грн. додаткових витрат на утримання малолітнього сина.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 779,94 грн.

Суд, керуючись ст.ст. 180, 185 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ., додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_2 у розмірі 10027,50 грн. та пеню у розмірі 10650,00 грн.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 779,94 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. А. Усатова