печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Харківський апеляційний суд, Прокуратура Харківської області про стягнення компенсації моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У позовній заяві, датованій 27 березня 2020 року, поданій шляхом направлення через систему «Електронний суд», позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь компенсацію моральних збитків внаслідок незаконних негласних слідчих (розшукових) дій за період з 2011-2016 роки у розмірі 100 000, 00 грн.

Ухвалою судді від 02 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

02 квітня 2020 року заявником на електронну пошту суду направлено додатки до позовної заяви, котрі Відділом документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) зареєстровано 06 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року від заявника також шляхом направлення 19 квітня 2020 року на електронну пошту суду надійшли додатки до позовної заяви.

Від заявника 24 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку надійшла уточнена позовна заява, у якій просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь компенсацію моральних збитків внаслідок незаконних негласних слідчих (розшукових) дій за період з 2011-2016 роки у розмірі 100 000, 00 грн, а також заява, датована 24 квітня 2020 року, про забезпечення позову у справі шляхом встановлення заборони використовувати спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, вилучення таких засобів у фізичних осіб, та одночасно заява про витребування доказів.

Засобами поштового зв`язку 28 квітня 2020 року до суду надійшла також уточнена позовна заява у новій редакції.

29 квітня 2020 року на електронну пошту суду надійшла уточнена позовна заява, датована 21 квітня 2020 року.

Окрім того, 29 квітня 2020 року заявник повторно направив на електронну пошту суду уточнену позовну заяву, датовану 21 квітня 2020 року.

Вивченням матеріалів справи на предмет усунення заявником недоліків, допущених при поданні позовної заяви до суду, встановлено, що усунено їх не у повному обсязі, зокрема не виконано вимог частини третьої статті 175 та частини першої статі 177 ЦПК України.

Згідно з нормами частини третьої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, у тому числі, повне найменування (для юридичних осіб) відповідача та інших учасників справи, місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, що не зазначено у ній.

Разом з уточненою позовною заявою від 21 квітня 2020 року, направленою до суду засобами поштового зв`язку, яка містить підпис автора, копії для відповідача і третіх осіб не було надіслано.

Окрім того, додатки до позовної заяви утворені шляхом зміни і компонування зображень, які подекуди не видно, поля документів зміщено.

Згідно з частиною сьомою статті 43 ЦПК України, учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Водночас, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомляє про відкликання оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01 грудня 2018 року). Таким чином, після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пов`язані з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної систем, не набувають чинності. До того ж, тестова експлуатація вказаних підсистем та модулів ЄСІТС, підключення до яких буде здійснюватися поступово, згідно з окремими наказами ДСА України, виключає їх повноцінне функціонування.

Згідно із підпунктом 15.1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Відтак залишилося поза увагою заявника те, що позовну заяву, у якій зазначено, зокрема, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, потрібно до суду направляти разом з додатками тієї якості та вигляду, який дозволяє суду їх дослідити, засвідчені належним чином, та копіями для відповідача і третіх осіб, як це передбачено частиною першою статті 177 ЦПК України.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

За частиною першої ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини третьої ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху, залишено не виконаним стороною заявника у повному обсязі, жодних причин неможливості усунення недоліків не наведено, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-14, 19, 23, 43, 185, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Харківський апеляційний суд, Прокуратура Харківської області про стягнення компенсації моральних збитків, вважати неподаною і повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова