Справа № 342/597/20
Провадження № 2/342/462/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В позовній заяві зазначено, що сторони одружилися 04 серпня 2005 року, шлюб зареєстровано відділом РАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 63. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім, проживає з позивачем та перебуває на її вихованні та утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та морально-етичні норми спільного проживання. ОСОБА_1 звернулася до Городенківського районного суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Він працює у Городенківському ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, де отримує стабільний заробіток. ОСОБА_2 повинен приймати участь у матеріальному утриманні сина нарівні з позивачем. Проте, з моменту припинення спільного проживання відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає нерегулярно. Син сторін ОСОБА_4 потребує збалансованого харчування та вітамінів, одягу, взуття, шкільного приладдя. Дитина також активно займається в студії спортивно-бального танцю, що вимагає додаткових витрат на концертні костюми, спеціальне взуття, поїздки на змагання. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат. Обов`язок забезпечити належний рівень життя для дитини покладається на обидвох батьків. Відповідач за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених потреб дитини. Це змусило ОСОБА_1 звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 у поданій заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 у поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти. Просив звільнити його від сплати судового збору та надав копію посвідчення учасника бойових дій.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 04.08.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.08.2005 зроблено відповідний актовий запис за № 63.

Те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 28 від 02 квітня 2007 року.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач, який проживає окремо від сім`ї, не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 27.05.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3674-VI).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В поданій до суду заяві про розгляд справи в його відсутності, відповідач ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати судового збору, так як він є учасником бойових дій, в підтвердження чого надав копію посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого 01.07.2015 УМВС України в Івано-Франківській області.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету збору судового, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Встановлено, що предметом даного спору є встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що не стосується питань, пов`язаних з соціальним захистом відповідача, не зачіпає порядку, обсягу його соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 901/311/19 (провадження № 11-795заі19). Підстави для відступу від неї відсутні.

Отже, відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору.

Оскільки позов задоволено, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 до державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, п. 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення аліментів розпочати з 27.05.2020 і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 .

Судове рішення складене 24.06.2020.

Суддя: Федів Л. М.