Справа № 727/2599/20
Провадження № 4-с/727/33/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Семенко О.В.

при секретарі Дутчак А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Шевченківського районного суду м.Чернівці справу за скаргою боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєвої Оксани Маратівни, стягувач ПАТ «Укрсоцбанк»,-

В С Т А Н О В И В :

24.03.2020 року боржник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєвої Оксани Маратівни, де стягувач ПАТ «Укрсоцбанк».

Посилається на те, що державним виконавцем виконується виконавче провадження №57491150, яке відкрито на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/4524/17 від 05.12.2017 року. 06 березня 2020 року заявою, яка отримана виконавчою службою 12.03.2020 року, боржник повідомила виконавця, що карткові рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є спеціальними зарплатними рахунками. Вказує, що державний виконавець не має права накладати арешт на зарплатні рахунки, які є спеціальними рахунками боржника. 21 березня 2020 року ОСОБА_1 намагалась зняти кошти зі своїх карткових зарплатних рахунків, і банківський термінал повідомив, що кошти арештовано виконавчою службою. Зазначає, що виконавець не дотрималась вимог Закону та станом на 21.03.2020 року не зняла арешт із спеціальних зарплатних рахунків боржника, чим порушила конституційне право боржника розпоряджатись своєю заробітною платою. Просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця МухаєвоїО.М. в частині невинесення постанови про зняття арешту та зобов`язати винести постанову про зняття арешту з двох спеціальних зарплатних карткових рахунків ОСОБА_1

25 березня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці прийнято скаргу до розгляду (а.с.9).

27 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєвої Оксани Маратівни, в якому вважає скаргу неправдивою, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вказує, що згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

При цьому, такий арешт не знімається до погашення суми заборгованості.

Зазначає, що рахунки боржника не підпадають до поточних рахунків із спеціальним режимом у відповідності до ст.59 Закону та не підпадають до переліку коштів, стягнення на які заборонено законом.

Крім того, банк чи інша установа у разі надходження постанови державного виконавця про арешт коштів, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Державний виконавець знімає арешт з усього майна або його частини у разі отримання документального підтвердження з банку, про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та стягнення на такі кошти заборонено законом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження підтверджуючих документів.

Однак, банком не поверталась постанова про арешт коштів боржника, як і не надходило підтверджень від боржника про цільове призначення арештованого карткового рахунку.

Таким чином, державний виконавець знімає арешт з майна (коштів) або його частини тільки у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби достатньої суми коштів необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів накладених на боржника.

Крім цього, вказала, що боржник жодного разу не з`явилась до державної виконавчої служби для вирішення питання про погашення заборгованості, не надає описаний та арештований транспортний засіб для його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, добровільно шкоду жодним чином не погашає, а тільки оскаржує виконавчі дії.

Просила відмовити в задоволенні скарги повністю. Справу розглянути у відсутність їх представника.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просила скаргу розглядати у її відсутність, вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Мухаєва О.М. в судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві просила розглядати скаргу у відсутність представника Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Представник стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив.

У відповідності до вимог ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені, не перешкоджають розгляду скарги. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність учасників справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу.

Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги по суті, вважає, що скарга обґрунтована і підлягає до задоволення, з наведених нижче підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Судом встановлено, що на виконанні в Першому відділі ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 47087820 відкрите по виконанню виконавчого листа № 727/4524/17 виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 05.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 435361,00 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та виконавчого листа №755/15360/14-ц виданого Дніпровським районним судом м.Києва 02.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 822950,00 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що 05.09.2019 року старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №47087820 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти на всіх рахунках боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 1384652,34 грн.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник ОСОБА_1 зверталась до державного виконавця Мухаєвої О.М. із заявою про зняття арешту з спеціальних зарплатних карткових рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , яка отримана Першим відділом ДВС рекомендованим листом № 252 12.03.2020 року (а.с.2-3). Будь яких відомостей щодо розгляду зазначеної заяви по суті сторонами не надано.

Згідно Виписки від 25.02.2020 року №JGDP40FDMONUJ60H виданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 по картковому рахунку НОМЕР_1 (Угода SAMDNWFC3 від 13.12.2013 року) за період з 01.09.2019 року по 25.02.2020 року клієнт на вказаний рахунок отримував виключно зарахування грошових коштів від відправника (Чернівецька обласна філармонія ім.Д.Гнатюка) з призначенням платежу «зарплата, ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.4, 6) .

З Виписки від 25.02.2020 року №29IQNI4F7R7ESBP3 виданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 по картковому рахунку НОМЕР_2 (Угода SAMDNWFC1 від 08.06.2016 року) за період з 01.09.2019 року по 25.02.2020 року, вбачається, що клієнт на вказаний рахунок отримував виключно зарахування грошових коштів від відправника (Управління культури) з призначенням платежу «зарплата, zarobitnaplata» (а.с.5)

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною 1статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В той же час, відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01липня 1949 року №95, ратифікована 23 червня 1992 року, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 2, 3ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, накладення арешту на рахунки № НОМЕР_1 (Угода SAMDNWFC3 від 13.12.2013 року) та № НОМЕР_2 (Угода SAMDNWFC1 від 08.06.2016 року) які відкриті в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначені для перерахування на них заробітної плати скаржника призводить до порушення конституційних прав заявника, та позбавлення його коштів на існування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, державним виконавцем під час розгляду справи не надано доказів реагування чи розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.03.2020 року про зняття арешту з спеціальних зарплатних карткових рахунків, не доведено підстав для застосування арешту рахунків, які призначені для перерахування на них заробітної плати, кошти на яких в подальшому не можуть бути використані для погашення заборгованості перед стягувачем, тому бездіяльність державного виконавця в частині невинесення постанови про зняття арешту з двох спеціальних рахунків зарплатних рахунків відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» слід розцінювати як неправомірною.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєвої Оксани Маратівни при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 05.09.2019 року , зобов`язавши усунути порушено право заявника, задовольнивши вимоги скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.19, 43 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 447-451 ЦПК України, ст.1, 18, 56, 70 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу боржника ОСОБА_1 , на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєвої Оксани Маратівни, стягувач ПАТ «Укрсоцбанк», задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Мухаєвої О.М. в частині невинесення постанови про зняття арешту з двох спеціальних зарплатних карткових рахунків ОСОБА_1 та зобов`язати державного виконавця Першого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Мухаєву Оксану Маратівну усунути порушення (поновити порушене право заявника), шляхом зняття арешту з двох спеціальних зарплатних карткових рахунків відкритих АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які є зарплатними рахунками ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя : О.В.Семенко