Провадження №2/523/686/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» в якому просив визнати неправомірними дії філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» в частині стягнення з ОСОБА_1 плати за послуги з водопостачання та водовідведення у вигляді двох платежів від 18 січня 2010 року в розмірі 54,72 грн. і 54,72 грн., в загальній сумі - 109,44 грн. та зобов`язати філію «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з моменту ухвалення даного рішення не стягувати з ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , плату за послуги з водопостачання та водовідведення у знгляді двох платежів від 18 січня 2010 року в розмірі 54,72 грн. і 54,72 грн., в загальній сумі - 109,44 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 1995 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_2 .

Позивачем ОСОБА_1 у квітні 2015 року, здійснено звірення платежів у абонентському відділі філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», в ході якого стало відомо про те, що на рахунок ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не надійшов платіж - 109,44 грн. за квітень 2010 року.

Як зазначає позивач, 12 квітня 2010 року він сплатив за послуги за лютий 2010 року - 54,72 грн. та за березень 2010 року - 54,72 грн., у сумі - 109,44 грн., оплату здійснив у одному з відділень «Укргазбанку» в м. Одесі про що було надано квитанцію.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 , йому було у відділі «Інфоксводоканал» рекомендувано або повторно сплатити цю суму, або розшукати ці гроші в «Укргазбанку» та забезпечити їхній правильний рух.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до «Укргазбанку», на що отримав підтвердження факту отримання його платежів за лютий-березень 2010 року «Інфоксводоканалом».

Позивач ОСОБА_1 звернувся з цими підтвердженнями до Відповідача, однак, з відповіді встановлено про те, що на поточний рахунок філії «Інфоксводоканалу» не надійшли заявлені 2 платежі від 18.01.2010 р.: на суму 54,72 грн. і на 54,72 грн.», тому ОСОБА_1 знов звернувся до «Укргазбанку», однак станом на 2016 рік документи за 2010 рік у банку знищено відповідно до Інструкції Нацбанку України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання з`явилася, заперечувала проти задоволення вищевказаного позову.

В матеріалах справи міститься відзив представника ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в якому зазначено, що позовні вимоги вважають необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Свій відзив представник ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» обґрунтував тим, що 02.07.2009 року між Водоканалом та ОСОБА_1 укладено говір про надання послуг водопостачання та водовідведення.

З Листа Водоканалу від 28.10.2015 року № 3854ув-12/7780 ОСОБА_1 повідомлено про те, що платіж по квитанції від 12.04.2010р. надійшов на рахунок Водоканалу та зарахований на особовий рахунок ОСОБА_1 .

Щодо твердження позивача про те, що він не заявляв про 2 платежі від 18.01.2020р. повідомили наступне.?

11.06.2015 року до Управління Водозбут надійшла заява, якою ОСОБА_1 просив внести плату за послуги подопостачання, на його особовий рахунок згідно наданих копій квитанцій на сумму 54,72 грн. від 18.01.2010 р. та 54,72 грн. від 18.01.2010 р.

Згідно відповіді Водоканалу, позивача ОСОБА_1 було повідомлено, що кошти на суму 54,72 грн. від 18.01.2010 р. та 54,72 грн. від 18.01.2010 р. Укргазбанк за послуги постачання та водовідведення від споживача ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Філії Інфоксводоканал не надходили.

При проведенні звірки у абонвідділі у червні 2012 року було виписано рахунок станом на 01.07.2012 року на суму 247,38 грн., який був сплачений квитанцією від 26.07.2012 року. В цій сумі було враховано заборгованість за січень-лютий 2010 року. Крім того, під час звірки у листопаді 2014 року та червні 2015 року, представником абонвідділу при розрахунках заборгованості за послуги споживання, знову були враховані вищезазначені квитанції від 18.01.2010 року на суму 54,72 грн. та 54,72 грн.

Представник ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звертає увагу на те, що сума заборгованості у розмірі 109,44 грн. на особовому рахунку ОСОБА_1 утворена шляхом недоплат, а саме: за період з 01.01.2004 р. до 31.12.2010 року сума у розмірі 80,67 грн.; за період з 01.10.2011 року до 12.2014 року у розмірі 28,77 грн., що у сумі складає 109,44 грн.

Оскільки, оплати від 18.01.2010 року на суму 109,44 грн. філією враховані при рахунках, вважаємо, що вимога щодо визнання неправомірними дії в частині стягнення з позивача двох платежів від 18.01.2010 року в розмірі 54,72 грн. та 54,72 грн., в загальній сумі 109,44 грн. є необґрунтованою та безпідставною.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що позивачем ОСОБА_1 у квітні 2015 року, здійснено звірення платежів у абонентському відділі філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», в ході якого стало відомо про те, що на рахунок ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не надійшов платіж - 109,44 грн. за квітень 2010 року.

19.10.2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з заявою про зарахування платіж - 109,44 грн. за квітень 2010 року.

З листа ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» №3854ув-12/7780 від 28.10.2015р. встановлено про те, що звернення ОСОБА_1 було розглянуто, повідомлено про те, що платіж в розмірі 109,44 грн. по квитанції від 12.04.2010р. сплачений через АБ «Укргазбанк», надійшов на рахунок філії «Інфоксводоканал» та зарахований на його особовий рахунок в квітні 2010р. Крмі того, звернули увагу на те, що управлінням «Водозбуд» своєю відповіддю №2121ув-13/5429 від 02.07.2015р. на заяву Маркова №5429/7ув від 11.06.2015, повідомляло про те, що на рахунок філії «Інфоксводоканал» не надходили заявлені 2 платежі від 18.01.2010р. на суми 54,72 грн. та 54,72 грн. (а.с.5).

Судом встановлено про те, що за послуги водокористування по особовому рахунку №86141 ОСОБА_1 по адресі: АДРЕСА_3 , розраховуються по нормі використання на 4 чоловік і площі поливу 20.15 кв.м.

З 01.10.2004р. по 31.12.2009р. було нарахована 1832,19 грн., сплачено 1806,94 грн.

З 01.01.2010р. по 31.12.2010р. було нарахована 697,78 грн., сплачено 642,36 грн.

З 01.01.2011р. по 31.12.2011р. було нарахована 790,15 грн., сплачено 697,08 грн.

З 01.01.2012р. по 31.12.2012р. було нарахована 854,96 грн., сплачено 948,73 грн.

З 01.01.2013р. по 26.07.2013р. було нарахована 865,56 грн., сплачено 865,56 грн.

З 01.01.2014р. по 31.12.2014р. було нарахована 1309,26 грн., сплачено 1279,79 грн.

З 01.01.2015р. по 30.11.2015р. було нарахована 1642,17 грн., сплачено 1642,77 грн.

Сума заборгованості на 01.12.2015р. по особовому рахунку №86141 ОСОБА_1 нарахована заборгованість у розмірі 108,84 грн., з урахуванням останньої оплати від 03.12.2015р. на суму у розмірі 142,46 грн., що підтверджується листом ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» №м-117ув від 18.12.2015р. (а.с.6).

18.10.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про нарахування за послуги водоспоживання.

16.11.2016р. від ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на адресу позивача ОСОБА_1 надійшов лист-відповідь згідно встановлено про те, що нарахування за послуги водоспоживання по особовому рахунку №0086141 ОСОБА_3 нараховуються за нормами споживання на 4 людини з урахуванням площі поливу 20,15м2.

На поставлені Вами питання відповідаємо наступне: у відповіді від 18.12.2015р. № М-117ув зазначено, що: за період з 01.01.2004р. по 31.12.2009р. нараховано 1832,19грн, сплачено 1806,94 грн., за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. нараховано 697,78 грн, сплачено 642, 36 грн. Отже, станом на 01 01.2011 на особовому рахунку №0086141 наявна заборгованість в сумі 80,67грн. з урахуванням оплат не надійшли від 18.01.2010р. на суму 54,72грн. та54,72 грн. згідно з листом від 29.08.2016 р. №М-422 / 2ув.

У відповіді від 18.12.2015р. № М-117ув зазначено, що: за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. нараховано 790,15 грн., сплачено 697,08грн., за період 01.01.2012р. по 31.12.2012р. нараховано 854,96грн., сплачено 948,73 грн., за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. нараховано 865,56 грн., сплачено 865,56грн., за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014р. нараховано 1309,26грн., сплачено 1279,79грн. Всього за період з 01.10.2011р. по 31.12.2014р. заборгованість склала 28,77грн.

Станом на 01.01.2015р. на особовому рахунку №0086141, з урахуванням заборгованості на суму 80,67 грн. нарахована заборгованість в сумі 109,44грн (28,77грн + 80,67грн).

За період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. нараховано 1784,63грн., сплачено 1785,23грн. За періоді 01.01.2016р. по 30.10.2016р. нараховано 1802,24грн., сплачено 1495,34грн.

З огляду на викладене, станом на 01.11.2016р. на особовому рахунку №0086141 наявна заборгованість в сумі 415,74грн, яку необхідно сплатити (а.с.7).

З листа Департаменту міського господарства Одеської міської ради №м-9 від 03.02.2017р. вбачається про те, що згідно інформації філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», за адресою: АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок та укладено договір про централізоване водопостачання та водовідведення від 02.07.2009р. №1439с-630. Нарахування здійснюються за нормами споживання, на 4-х зареєстрованих осіб, згідно чинних тарифів.

Також філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» повідомляє, що заборгованість у розмірі 109,44 грн. (54,72 грн. +54,72 грн.) виникла за період січень-лютий 2010 року. В ході проведення звірки у відділі по роботі з приватним сектором Управління «Водозбут» в липні 2012 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість у розмірі 247,38 грн. (з урахуванням заборгованості у розмірі 109,44 грн), дана заборгованість була сплачена 26.07.2012 року. За період з 01.07.2012р. по 31.05.2014р. за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою проживання ОСОБА_1 було нараховано 1654,80грн., а оплати були здійснені на суму 1651,15 грн. Таким чином, станом на 01.06.2014р. на особовому рахунку ОСОБА_1 була наявна заборгованість у розмірі 3,65грн. За період з 01.06.2014р. по 31.03.2015р. за послуги централізованого водопостачання та водовідведення було нараховано 1368,66 грн., оплати були здійснені на суму 1263,01 грн., у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 105,65грн. Тобто, станом на 01.04.2015р. на особовому рахунку ОСОБА_1 була наявна заборгованість у розмірі 109,30грн. (3,65 грн. + 105,65 грн.) (а.с.8).

Згідно із ст. 12 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачає ст. 1 ч. 1 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. 68 Житлового кодексу УРСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не надав суду письмових доказів про визнання неправомірними дії філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» в частині стягнення з ОСОБА_1 плати за послуги з водопостачання та водовідведення у вигляді двох платежів від 18 січня 2010 року в розмірі 54,72 грн. і 54,72 грн., в загальній сумі - 109,44 грн.

Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» про визнання дій неправомірними задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» про визнання дій неправомірними не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» про визнання дій неправомірними залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, але не раніше закінчення терміну оголошеного в Україні карантину.

Рішення складено та підписано суддею 19.06.2020р.

Суддя Аліна С.С.