Справа №333/3553/19
Провадження №2/333/194/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 186,01 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 186,01 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні. У зв`язку з ненаданням відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто, з 21.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 06.04.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ від 29.03.2018 року у справі №333/1397/18, яким задоволено заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. На підставі зазначеного вище судового наказу Комунарським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем рішення суду, за останнім утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 31.03.2019 року, складає 39 186,01 грн. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 186,01 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позовних вимог. Крім того, зазначили, що ОСОБА_2 має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим, не має матеріальної можливості в повному обсязі сплачувати аліменти. Також, вказали, що відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дітей, про що останній повідомив державного виконавця та звернувся з заявою про проведення перерахунку заборгованості. Заборгованість за несплату аліментів утворилась з незалежних від ОСОБА_2 причин, а саме через хронічну хворобу. Саме через хворобу відповідач не має можливості знайти постійне місце роботи та отримувати стабільний дохід. Дослідивши матеріали справи та наявній в ній докази, заслухавши позивача, відповідача та його представника, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.03.2017 року серії НОМЕР_1 , актовий запис від 05.03.2002 року №174 (а.с. 14), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.03.2017 року серії НОМЕР_2 , актовий запис від 17.01.2008 року № 52 (а.с. 13).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

06.04.2018 року Комунарським районний суд м. Запоріжжя у цивільній справі №333/1397/18 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця, у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто, з 21.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначений судовий наказ набув законної сили 29.03.2018 року (а.с. 5-7).

На підставі зазначеного судового наказу державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 рішення суду в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість за несплату аліментів.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 39 186,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем у своїй позовній заяві наведено розрахунок заборгованості пені за прострочення сплати аліментів за період з 03.09.2018 року по 01.03.2019 року, загальна сума заборгованості за яким складає 85 035,27 грн.

При цьому, до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_2 аліментів від 09.04.2019 року за період з вересня 2018 року по березень 2019 року, складеного державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відповідно до якого сума заборгованості складає 22 900,16 грн. (а.с. 8).

Перевіривши розрахунок заборгованості пені за прострочення ОСОБА_2 сплати аліментів за період з 03.09.2018 року по 01.03.2019 року, наданий позивачем, суд виходить з наступного.

Так, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Наведена вище правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц та враховується судом в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Із наявного в позовній заяві розрахунку заборгованості слідує, що позивачем за вересень 2018 року нараховано суму пені на суму основного боргу по аліментам в розмірі 16 285,83 грн.

При цьому, вбачається, що заборгованість відповідача по аліментам, станом на вересень 2018 року, становила 2 858,96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.04.2019 р., виданого державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя (а.с. 8).

Будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування зазначеної суми в розмірі 16 285,83 грн. за вересень 2018 р., в т.ч. періоду, за який нарахована зазначена сума заборгованості, матеріали цивільної справи №333/3553/19 не містять та позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача 22 900,16 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з вересня 2018 р. по березень 2019 року, з яких: за вересень 2018 р. - в сумі 2 858,96 грн., жовтень 2018 р. - 3 340,20 грн., листопад 2018 р. - 3 340,20 грн., грудень 2018 р. - 3 340,20 грн., січень 2019 р. - 3 340,20 грн., лютий 2019 р. - 3 340,20 грн. та березень 2019 р. - 3 340,20 грн., тобто суми пені, що не перевищує 100 відсотків заборгованості за сплату аліментів за заявлений період, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовляється через необґрунтованість.

При розгляді справи по суті спору, судом враховано приписи ч. 2 ст. 196 СК України, згідно з якими розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом відхиляються посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що останній має хронічну хворобу, яка заважає останньому знайти постійну роботу та належним чином виконувати посадові обов`язки.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи виписний епікриз від 15.08.2017 року, відповідно до якого відповідачу у справі встановлено діагноз: «Соматоформний розлад дихальної системи» (а.с. 55).

Розглянувши наведений вище виписний епікриз від 15.08.2017 року, судом не приймається до уваги останній оскільки містить дані про стан здоров`я ОСОБА_2 , станом на 15.08.2017 року, а не на час розгляду справи по суті.

Також, судом відхиляються посилання ОСОБА_2 про те, що відповідач частково сплачував аліменти, на підтвердження чого останнім надано платіжні документи.

Так, з меморіального ордеру від 22.08.2019 року № на суму 800 грн. вбачається, що призначенням платежу є: «TFR DEBIT; (по картсчету); ACCOUNT НОМЕР_3 . UAH TO CARD*5828» (а.с. 47).

Також, з платіжних доручень від 20.11.2018 року № НОМЕР_4 на суму 50 грн., від 25.03.2019 року НОМЕР_8 на суму 498 грн., від 21.11.2018 року № на суму 190 грн., від 11.03.2019 року НОМЕР_9 на суму 1 000 грн., від 08.12.2018 року № НОМЕР_5 на суму 2 005 грн. (а.с. 47-52) слідує, що призначенням платежу є: «Перерахунок зайвих коштів від ОСОБА_2 ».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначеними вище платіжними документами жодним чином не підтверджується факт часткового погашення ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів, що підтверджують відсутність вини ОСОБА_2 у несплаті аліментів ОСОБА_1 матеріали цивільної справи №333/3553/20 не містять.

За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, а також матеріальний та сімейний стан платника і одержувача аліментів, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для зменшення ОСОБА_2 розміру неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням заявлених позовних вимог, судовий збір у розмірі 449,05 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 22 900,16 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 449 (чотириста сорок дев`ять) грн. 05 коп.

Повне рішення складено 01.06.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова