Справа №173/484/20
Провадження №2/173/439/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2020 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора.

19.03.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 27.05.2020 року.

27.05.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 27.05.2020 року

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, що розташована на території с. Заріччя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 347663 від 08.05.2007 року).

ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений Малашовою Г.В,. державним нотаріусом Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 15.12.2011 року, за реєстровим № 5725, на ім`я ОСОБА_1 .

Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає. На момент смерті він мав такий склад сім`ї: співмешканка - ОСОБА_3 , син співмешканки - ОСОБА_4 , син співмешканки - ОСОБА_5 , донька співмешканки - ОСОБА_6 , син - співмешканки - ОСОБА_7 (довідка Зарічанської сільської ради від 22.01.2020 року за № 142). Але дані особи не мають обов`язкової частки у спадщині померлого ОСОБА_2 , так як не відносяться до спадкоємців першої черги.

02.03.2020 року його представник звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_2 . Однак, постановою державного нотаріуса від 02.03.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, представник Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надала.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку, що розташована на території с. Заріччя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 347663 від 08.05.2007 року).

За життя ОСОБА_2 , склав заповіт, посвідчений 15.12.2011 року нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 5725, відповідно до якого земельну ділянку, площею 4.2475 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_2 , на праві приватної власності на підставі Держаного акту на право власності на землю серії ЯА № 347663, виданого Верхньодніпровською районною державної адміністрації Дніпропетровської області 08.05.2007, заповів позивачеві ОСОБА_1

02.03.2020 року представник позивача звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса від 02.03.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд.

За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки помилково вважав, що якщо існує заповіт, то все спадкове майно після смерті спадкодавця переходить у його власність автоматично. Крім того інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , не був членом сім`ї позивача, не проживав з позивачем в одній місцевості.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З матеріалів спадкової справи № 10/2020 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , звернувся лише позивач ОСОБА_1 З довідки Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 22.01.2020 року № 142 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 , мав наступний склад сім`ї - співмешканка ОСОБА_3 та її діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , але останні із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , не звертались та не відносяться до спадкоємців першої черги. Тобто позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

До звернення ОСОБА_1 , із заявою про прийняття спадщини спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , не відкривалась, відповідно нотаріус також не мала можливості повідомити спадкоємця за заповітом про наявність спадкової справи відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки у нотаріуса також були відсутні відомості про смерть спадкодавця ОСОБА_2 .

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , і будь-яка інша особа не претендує на спадщину, що залишилась після його смерті. Відповідно при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності та право власності позивача на майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який на думку суду буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не буле вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений: 27.05.2020 року

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 02.06.2020 року

Дата набрання законної сили: 27.06.2020 року