Справа № 175/530/20
Провадження № 2-о/175/12/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретарі - Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості «бабуся» - «онук» між ним та ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заявник в судове засідання надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з посиланням на підтримання заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також надав письмову заяву у якій зазначив про можливий розгляд справи без їх участі та ухвалення рішення на розсуд суду.

Суд дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на ІНФОРМАЦІЯ_14 у віці 58 років помер батько заявника, ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_13 у віці 61 року померла мати заявника ОСОБА_4 , про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №529 від 22 квітня 2004 року та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 30.04.2005 року. Також встановлено, що ОСОБА_5 була рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто остання є бабусею заявника.

Так, бабуся заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи особою похилого віку та з перенесеним стрес у зв`язку з втратою близьких людей, потребувала постійного догляду та допомоги по господарству, після чого в липні 2003 року заявник ОСОБА_1 почав постійно проживати зі своєю бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає і зараз.

Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 86 років, померла бабуся заявника - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №70 від 09 березня 2005 року та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 09.03.2005 року.

У свою чергу, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - земельна ділянка загальною площею 2,940 га видана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підгородненської міської ради, кадастровий номер :01:105:0020, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II - ДП №036574 від 12.03.2003 року, виданого померлій на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №690-р від 29.11.2002 року.

З метою належного оформлення спадщини, що відкрилася після смерті бабусі заявника ОСОБА_2 , яку останній прийняв у відповідності до ч.3 ст.1218 ЦК України, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Лариси Леонідівни, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58909440 від 27.12.2019 року.

Натомість, 27 грудня 2019 року, ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній не зміг підтвердити факту їх перебування між собою у родинних відносинах, оскільки не співпадає ім`я померлої у документах, а також спадкоємець ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та не був зареєстрований разом з померлою за однією адресою на день її смерті.

Також судом встановлено, що в процесі оформлення права на спадщину нотаріусом було встановлено, що свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 09 березня 2005 року видано виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свою чергу, заявником ОСОБА_1 на підтвердження родинних відносин зі своєю бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав нотаріусу своє свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане Підгородненською селищною Радою Дніпропетровського району і області від 07.06.1973 року, де матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , записано ОСОБА_6 .

Крім того, було надано свідоцтво про одруження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_16, які ІНФОРМАЦІЯ_7 одружилися та після одруження взяли спільне прізвище чоловіка - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 видане 02.10.1965 року Підгородненською Селищною Радою Дніпропетровського району, актовий запис №111.

Також заявником було надано свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 матері спадкоємця, ОСОБА_7 , виданого Підгородненською Селищною Радою Дніпропетровського району серія НОМЕР_5 від 19.03.1945 року, згідно якого, мовою оригіналу: « ОСОБА_9 родилась ІНФОРМАЦІЯ_9 » при цьому матір`ю дитини записана, мовою оригіналу: « ОСОБА_10 ».

Таким чином, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не було підтверджено факт родинних відносин між ОСОБА_1 (онук) та ОСОБА_2 (бабуся) внаслідок того, що у свідоцтві про народження ОСОБА_7 , матір`ю записана ОСОБА_10 , а у свідоцтві про смерть записано ОСОБА_2 .

Дана обставина не дає змогу підтвердити родинні відносини спадкоємця з померлою бабусею, під час оформлення спадщини у нотаріуса, а тому заявник змушений звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною бабусею ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідно матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10 , суд приймає до уваги той факт, що на момент видачі свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 її мати (бабуся заявника) мала паспорт на ім`я ОСОБА_10 , що підтверджується копією домової книги за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно записів у домовій книзі, за вищевказаною адресою була зареєстрована ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , натомість після обміну паспорта та отримання нового серія НОМЕР_6 ВВС Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 30.01.1980 року, було змінено запис про реєстрацію місця проживання на - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зокрема, факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_7 виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 28.01.2003 року.

Крім того, за місцем реєстрації своєї матері, ОСОБА_2 , згідно даних домової книги була зареєстрована донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка після одруження взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », на підставі чого було здійснено новий запис у домовій книзі про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Також, за місцем реєстрації своєї матері - ОСОБА_7 , після народження був зареєстрований її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що також підтверджується вказаною домовою книгою.

Разом з тим, суд приймає до уваги те, що ті елементи, які ідентифікують особу померлої в зазначених документах: в копії паспорту ОСОБА_2 зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, домова книга за вказаною адресою містить запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка після обміну паспорту у 1980 році через неправильний переклад імені з російської на українську мову стала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, згідно свідоцтва про народження матері заявника, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , його було видано Підгородненською Селищною Радою Дніпропетровського району - 19.03.1945 року, тобто за 35 років до обміну паспорта спадкодавця, після чого вона фактично і стала ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім вказаних вище доказів, факт родинних відносин онука - ОСОБА_1 та рідної бабусі - ОСОБА_2 підтверджують актом сусідів від 25 січня 2020 року, які своїми підписами засвідчили, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідним онуком своєї бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на день її смерті проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , а також довідкою № 587 від 12.12.2019 року Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Отже, всі вищевказані обставини, у сукупності, підтверджують факт родинних відносин між заявником, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є рідним онуком своєї бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про спадщину, нотаріус зазначила, що спадкоємець ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті Спадкодавця та не був зареєстрований разом з померлою за однією адресою на день її смерті. Внаслідок чого нотаріус дійшла висновку, що заявником пропущено строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до положення ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Положення ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України визначає, що Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Проте суд, враховуючи ту обставину, що заявник більше ніж 1,5 року постійно проживав з померлою ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_1 , вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем згідно вимог п.п.3.22 п. З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 є: - відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем; - довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами

Як зазначено у ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц

Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Отже, виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для задоволення вказаної заяви, оскільки встановлення заявлених фактів не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості «бабуся» - «онук» між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко