Справа № 144/1413/19
Провадження № 2-о/144/22/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря - Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в своїй заяві до суду просить встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її двоюрідним братом, вказавши, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 за законом. При зверненні до нотаріальної контори їй було запропоновано представити документи, які підтверджують родинні відносини між нею та померлим, але в них було виявлено невідповідність, а саме: її матір ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4 , батька померлого ОСОБА_2 . Свідоцтво про народження ОСОБА_4 було втрачено під час ВВВ, а відповідно до архівної довідки, значиться запис про народження ОСОБА_4 , проте його батько помилково записаний як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ». Тому заявник не змогла документально підтвердити родинні відносини та їй було рекомендовано звернутись до суду. Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Від заявника ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує.

Від заінтересованої особи - Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують.

Судом оглянуто: паспорт ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 (а.с. 4-5); свідоцтво про народження ОСОБА_7 Серії НОМЕР_2 , де її матір`ю вказана ОСОБА_3 (а.с. 6); архівну довідку № 07-2346/7 від 05.09.2019, відповідно якої по с. Петрашівка Теплицького району за 1941 рік є актовий запис № 2 за ІНФОРМАЦІЯ_2 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (по батькові не зазначено), де його батьком значиться ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_9 (а.с. 7-9); виписку з по господарської книги Петрашівської сільської ради том № ІІ на 1950-1952 роки, особовий рахунок № 215, в якій значиться що, ОСОБА_10 є головою двору, ОСОБА_9 - дружина, ОСОБА_11 - син, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_12 - дочка (а.с. 10); державний акт про права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 Серія НОМЕР_3 (а.с. 11); свідоцтво про народження ОСОБА_2 Серія НОМЕР_4 , де батьком зазначений ОСОБА_4 (а.с. 12); свідоцтво про смерть ОСОБА_2 Серія НОМЕР_5 (а.с. 13); свідоцтво про одруження ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , Серія НОМЕР_6 , відповідно до якого дружини змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 14); свідоцтво про народження ОСОБА_12 Серія НОМЕР_7 , де батьком зазначений ОСОБА_10 (а.с. 15); свідоцтво про смерть ОСОБА_4 Серія НОМЕР_8 (а.с. 16); свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_7 Серія НОМЕР_9 , відповідно до якого дружина змінила прізвище на ОСОБА_16 (а.с. 17).

Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Пунктами 1, 3 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Стаття 318 ЦПК України передбачає, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вищевказані обставини, встановлені судом в судовому засіданні, свідчать про те, що заявниця не надала суду жодних доказів того, що нотаріус у встановленому порядку виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження факту родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем, що свідчить про порушення її прав та змушує звертатись до суду за їх захистом, крім того станом на час розгляду цієї справи заявником не доведено факту невизнання чи порушення її спадкових прав та необхідності їх захисту в судовому порядку шляхом встановлення факту родинних відносин.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами не підлягає задоволенню, у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі не відшкодовуються учасникам справи, оскільки іншого не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя