Справа №428/6977/19
Провадження №2/428/207/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Лісечка О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Сєвєродонецької міської ради Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.02.2014 року відповідач, здійснюючи розгляд колективного звернення мешканців під`їзду АДРЕСА_1 , проник до її житла без рішення суду, без будь-яких інших законних підстав та без її згоди, дав доручення працівникам комунальних підприємств «Сєвєродонецьккомунсервіс», «Промінь» на вивіз з її квартири майна, яке він вважав сміттям, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 169173 грн. За результатами розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За наслідками протиправних дій відповідача її в період з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року було незаконно відключено від газопостачання, вона була позбавлена можливості харчуватись, фактично голодувала, до неї було незаконно застосовано обмеження право на недоторканість житла, що призвело до погіршення стану її здоров`я та душевного спокою. Вона повинна протягом п`яти останніх років захищати свої права у судах та правоохоронних органах, що також призводить до душевних страждань. Моральну шкоду оцінила в 300000 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 169173 грн. та моральну шкоду в сумі 300000 грн.

Представник відповідача адвокат Лісечко О.С. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач належним чином не підтвердила наявність завданих їй матеріальних збитків та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та спричиненими збитками. Відсутній розрахунок розміру матеріальної шкоди. В ухвалі суду від 15.03.2019 року у справі №428/5448/18 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на яку посилається позивач, встановлено лише, що відповідач незаконно проник до житла ОСОБА_1 , фактів пошкодження, знищення чи привласнення ОСОБА_4 майна ОСОБА_1 вказаним судовим рішенням не встановлено. Позивачем не доведений факт спричинення їй моральної шкоди, відсутнє обґрунтування її розміру та не доведена наявність вини відповідача в її спричиненні. Позивач не довела, що відключення від газопостачання відбулось з вини відповідача і що це відключення було незаконним. В позові відсутні міркування, з яких виходила позивач, заявляючи до стягнення моральну шкоду в сумі 300000 грн.

19.06.2019 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

17.07.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначну.

07.10.2019 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі в справі як співвідповідача Сєвєродонецьку міську раду Луганської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Жердєв С.М. підтримали заявлений позов, підтвердили доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Лісечко О.С. заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, матеріали кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, суд встановив наступне.

15.03.2019 року за результатами розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відносно ОСОБА_4 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу, згідно з якою останнього було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, судом було встановлено, що ОСОБА_4 згідно розпорядження голови Сєвєродонецької міської ради №27 від 17.01.2011 року призначений на посаду головного спеціаліста Відділу житлово-комунального господарства Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради. Відповідно до посадової інструкції від 07.06.2011 року він є посадовою особою місцевого самоврядування, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій з питань житлово - комунального господарства (п.1.1), у своїй діяльності повинен керуватись Конституцією України, Законами України, іншими підзаконними нормативними актами (п. 1.3). ОСОБА_4 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій з питань житлово - комунального господарства, без рішення суду та будь-яких інших законних підстав для проникнення до житла, без згоди ОСОБА_1 через вхідні двері здійснив незаконне проникнення до квартири, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував всупереч її волі. Своїми діями ОСОБА_4 порушив право ОСОБА_1 , передбачене ст. 30 Конституції України, на недоторканність житла.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Суд відзначає, що згідно з ухвалою суду Сєвєродонецьку міську раду Луганської області було залучено до участі в справі як співвідповідача.

При цьому в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 згідно розпорядження голови Сєвєродонецької міської ради №27 від 17.01.2011 року призначений на посаду головного спеціаліста Відділу житлово-комунального господарства Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Зазначене свідчить про те, що відповідач не перебуває в трудових відносинах з Сєвєродонецькою міською радою Луганської області, а є працівником Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області, яке в свою чергу, відповідно до приписів ст. 5, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» входить до системи органів місцевого самовярдування.

При цьому Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради Луганської області до участі в цій справі не залучалось.

Слід також відзначити, що хоча Сєвєродонецька міська рада Луганської області була залучена до участі в справі як співідповідач, жодних позовних вимог до неї заявлено не було.

Також ні позивач, ні її представник не надали суду доказів того, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 було спричинено матеріальну шкоду та не надано жодних доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди в сумі 169173 грн.

Так, під час розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, судом було встановлено, що ОСОБА_4 , будучи посадовою особою місцевого самоврядування, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій з питань житлово - комунального господарства, без рішення суду та будь-яких інших законних підстав для проникнення до житла, без згоди ОСОБА_1 через вхідні двері здійснив незаконне проникнення до квартири, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував всупереч її волі.

При цьому в ухвалі від 15.03.2019 року, постановленої за результатами розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відносно ОСОБА_4 , не зазначено, що він своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_1 будь-яку матеріальну шкоду, судом був встановлений лише факт незаконного проникнення до квартири позивача.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи ухвалу про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності від 15.03.2019 року, постановленої за результатами розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, відносно ОСОБА_4 , яка є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем, суд приходить до висновку, про відсутність з боку ОСОБА_4 протиправних дій, якими було спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_1 в сумі 169173 грн.

Відомості про спричинення потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди та перелік пошкодженого чи знищеного майна в ухвалі суду від 15.03.2019 року відсутній.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000 грн. суд відзначає наступне.

Моральну шкоду позивач обґрунтувала тим, що за наслідками протиправних дій відповідача її в період з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року було незаконно відключено від газопостачання, вона була позбавлена можливості харчуватись, фактично голодувала, до неї було незаконно застосовано обмеження право на недоторканість житла, що призвело до погіршення стану її здоров`я та душевного спокою. Вона повинна протягом п`яти останніх років захищати свої права у судах та правоохоронних органах, що також призводить до душевних страждань. Моральну шкоду оцінила в 300000 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 300000 грн. обґрунтовані тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 вона була незаконно відключена від газопостачання в період з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року взагалі мало місце.

Як вже відзначалось судом, під час розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, судом було встановлено, що ОСОБА_4 без рішення суду та будь-яких інших законних підстав для проникнення до житла, без згоди ОСОБА_1 через вхідні двері здійснив лише незаконне проникнення до квартири, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , де перебував всупереч її волі.

Вчинення ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_1 інших протиправних дій, як то незаконне відключення позивача від газопостачання в період з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року, спричинення їй матеріальної шкоди встановлено не було.

Позивач не надала суду доказів того, що обмеження з боку відповідача її конституційного права на недоторканість житла призвело до погіршення стану її здоров`я та душевного спокою.

Також суд приймає доводи представника відповідача адвоката Лісечка О.С. щодо відсутності належного обґрунтування позивачем розміру моральної шкоди в сумі 300000 грн.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні від 09.01.2020 року по справі «Александров проти України» (заява №56483/09) Європейский суд з прав людини постановив, що встановлення порушення само собою становить справедливу сатисфакцію моральної шкоди, якої зазнав заявник.

Таким чином, враховуючи, що в ухвалі Сєвєродонецького міського суду Луганської області про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності від 15.03.2019 року, постановленої за результатами розгляду кримінального провадження №0000007 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, встановлено, що відповідач своїми діями порушив право ОСОБА_1 , передбачене ст. 30 Конституції України, на недоторканість житла, то, на думку суду, встановлення факту такого порушення само собою є справедливою сатисфакцією моральної шкоди, а тому слід відмовити позивачу у стягненні моральної шкоди в грошовому еквіваленті.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 на строк дії карантину продовжується строк апеляційного оскарження.

Рішення в повному обсязі складене 01.06.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: Лісечко Олексій Сергійович , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Сєвєродонецька міська рада Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32; код юридичної особи в .

Представник відповідача: Шарнікова Ірина Іванівна, місцезнаходження: АДРЕСА_6

Суддя Ж. І. Кордюкова