ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1031/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/653/16-ц Категорія: на ухвалу Степченко М.Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»;

заінтересована особа - ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Степченка М.Ю. у залі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 06.03.2020 року, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

20.01.2020 року ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулось в суд із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що 11.10.2018 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі № 695/653/16 було видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» заборгованості за кредитним договором від 27.06.2014 року в сумі 41525, 87 грн.

Відповідач ОСОБА_1 добровільно судове рішення не виконав.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року по справі № 695/653/16-ц заяву ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, та замінено стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, 13), на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс"(, юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 23Б) у справі № 695/653/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у розмірі 41525,87 грн.

Заявник посилається, що рішення суду досі не виконано через неналежне виконання обов`язків представників ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», які здійснювали юридичний супровід справи, тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив з причин незалежних від ТОВ «Нью Файненс Сервіс» .

У зв`язку з неможливістю подати виконавчий лист для примусового виконання рішення суду, ТОВ «Нью Файненс Сервіс» просить суд поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 695/653/16-ц.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» оскаржує ухвалу в апеляційному порядку, подавши 28 квітня 2020 року апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається скаржником, що ТОВ «Нью Файненс Сервіс» не погоджується із оскаржуваною ухвалою суду про відмову у задоволенні заяви товариства про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Скаржник зазначає, що, на його думку, висновки районного суду суперечать дійсним обставинам справи, та посилається, що ТОВ «ФК «Рантьє» отримало рішення районного суду від 01.08.2016 року та виданий на його виконання виконавчий лист у справі № 695/653/16-ц вже після укладення між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ «НФС» договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року, а саме 22.10.2018 року. З огляду на такі обставини, скаржник вказує, що товариство не мало законних підстав звертатися до відповідних органів чи осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, із заявою про пред`явлення виконавчого листа у справі № 695/653/16-ц до примусового виконання, оскільки право вимоги за кредитним договором № Z04.225.70640 від 27.06.2014 року вже перейшло до ТОВ «НФС».

Скаржник посилається, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ТОВ «Нью Файненс Сервіс» до моменту отримання ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому листі та повернення йому оригіналу виконавчого листа не мало об`єктивної можливості пред`явити виконавчий лист у справі № 695/653/16-ц, який був виданий судом лише 11.10.2018 року, незважаючи на те, що рішення суду у даній справі було ухвалено 01.08.2016 року, до примусового виконання у межах трирічного строку, який закінчився 12.08.2019 року, тобто перед поверненням судом першої інстанції 18.09.2019 року оригіналу виконавчого листа ТОВ «НФС».

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Нью Файненс Сервіс» просить ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2020 року у справі № 695/653/16-ц - скасувати, а заяву ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2016 року у даній справі - задовольнити.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер правовідносин, предмет доказування, та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа те, що представник попереднього стягувача несвоєчасно звернувся до органів ДВС із відповідними клопотаннями про звернення виконавчих документів до стягнення, так як доказів останнього матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, чи вживалися взагалі ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» будь-які дії, спрямовані на примусове виконання боржником рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає висновки обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку доказам, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, постановлено у справі законну і обґрунтовану ухвалу, підстав для скасування якої, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.08.2016 року по справі № 695/653/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» заборгованість за кредитним договором в сумі 41525,87 грн.

Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 11.10.2018 року був виданий виконавчий лист по справі № 695/653/16-ц за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, на підставі рішення суду, яке було ухвалено ще 01.08. 2016 року.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року по справі № 695/653/16-ц заяву ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, та замінено стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, 13) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс"(, юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 23Б) у справі № 695/653/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41525,87 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 20.01.2020 року ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернулося в суд із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на поважність його пропуску у зв`язку зі зміною сторони виконавчого провадження лише 04.07.2019 року, що позбавляло заявника можливості звернутися до органів ДВС раніше.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції згідно до ч.1 ст.431 ЦПК України.

Як вбачається із даних виконавчого листа він був виданий судом першої інстанції 11.10. 2018 року, але в ньому чітко визначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 12.08. 2019 року ( а. с. 6).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, що передбачено ч.1 ст. 433 ЦПК України.

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання поновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

В даному випадку, із наявних матеріалів справи вбачається, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлені тим, ТОВ «Нью Файненс Сервіс» до моменту отримання ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому листі 29.07. 2019 року та повернення йому оригіналу виконавчого листа, отриманого 19.08. 2019 року, як посилається скаржник, не мало об`єктивної можливості пред`явити виконавчий лист у справі № 695/653/16-ц, який був виданий судом 11.10.2018 року до примусового виконання у межах трьохрічного строку, який закінчився 12.08.2019 року.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, що визначено ст.129-1 Конституції України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, що вказано у пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012.

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

За встановлених судом обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що саме представник стягувача звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа майже через два роки після набрання законної сили рішення суду, яке набрало законної сили 12.08.2016 року.

Як вказує сам скаржник у скарзі та у поданій суду заяві, що між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ ««Нью Файненс Сервіс» був укладений договір факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року, тому скаржнику як до укладення вказаного договору, так я після укладення договору нічого не перешкоджало перевірити необхідні документи щодо виконання рішення суду, яке набрало чинності 12.08. 2016 року, про що заявнику було достовірно відомо. Вирішення питання щодо примусового виконання рішення суду та отримання виконавчого листа, а відповідного його вчасного подання у відділ ДВС для виконання рішення суду є не лише правом, а й обов`язком стягувача, який зацікавлений у якнайшвидшому виконанні рішення суду. Навпаки, із матеріалів справи вбачається протилежне, оскільки, придбавши згідно договору факторингу право грошової вимоги за кредитним договором від 27.04. 2014 року, враховуючи, що на момент придбання заявником права грошової вимоги рішення суду про стягнення коштів із боржника у розмірі 41525, 87 гривень набрало законної сили ще 12.08. 2016 року. Заявник не вчиняв жодних дій, щоб виконати рішення суду, та як вбачається із матеріалів справи 11. 10 2018 року стягувач ТОВ «ФК «Рантьє» отримав виконавчий лист, але право вимоги йому вже не належало, тому він не міг пред`явити виконавчий лист до виконання.

ТОВ «Нью Файненс Сервіс» не наводить суду поважності причин не отримання від попереднього стягувача виконавчого листа, а лише вказує, що отримав виконавчий лист 03.05.2019 року, хоча з часу укладення договору факторингу 28.02.2017 року пройшло понад два роки. Після чого ТОВ «Нью Файненс Сервіс» звернувся в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні 16 травня 2019 року, яку було задоволено судом згідно ухвали суду першої інстанції від 04 липня 2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що суд не може визнати пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання поважним лише із тих підстав, що представники попереднього стягувача несвоєчасно звернулися до органів ДВС із клопотанням про звернення виконавчих документів до стягнення, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, чи вживалися взагалі ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» будь-які дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, що може свідчити про його інтерес чи відсутність такого щодо виконання боржником рішення суду. Як і не вбачається такий інтерес та зацікавленість у виконанні рішення суду зі сторони заявника ТОВ «Нью Файненс Сервіс», який не надав суду першої інстанції переконливих доказів, що тривалий час не цікавився виконанням рішення суду та стягненням грошових коштів із боржника, а лише після закінчення трирічного терміну, встановленого законом, який закінчився 12.08. 2019 року, заявник у січні 2020 року звернувся із даною заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Також, на думку колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтувавши та вмотивувавши прийняте судом рішення про відмову у задоволенні заяви товариства, вказавши, що заявник на дату укладення договору про відступлення права вимоги не був позбавлений можливості перевірити факт належності виконання судового рішення, строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, їх наявність, наявність чи відсутність дій попереднього стягувача, спрямованих на виконання рішення суду, тощо. Дані висновки суду першої інстанції скаржником не спростовано, тому доводи апеляційної скарги не дають підстав колегії суддів для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення вимог заяви ТОВ «Нью Файненс Сервіс» .

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який вказав, що виконавчий лист було видано у 11. 10.2018 року, хоча судове рішення набрало законної сили ще в 2016 році. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, чи вживалися попереднім стягувачем будь-які дії спрямовані на виконання вказаного судового рішення, а тому неможливо за вказаних обставин дійти висновку про поважність пропуску строків звернення виконавчого документа до виконання, оскільки стягувач протягом трьох років мав можливість скористатись своїм правом щодо примусового виконання рішення суду, але не використав своє право .

Таким чином, доводи скаржника, стосовно поважності пропуску пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із заміною сторони виконавчого провадження лише 04.07.2019 року, не є належною підставою для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому не підлягають до задоволення колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права , як і не вбачається допущення порушення норм процесуального права судом першої інстанції при розгляді даної заяви.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувана ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому за доводами скаржника у колегії суддів відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням викладеного, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за поданих доводів апеляційної скарги скаржника відсутні, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод « зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив обґрунтовану ухвалу про відмову у поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 695/653/16-ц, тому відсутні підстави для скасування ухвали згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» - залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов