Справа № 504/664/18
Провадження № 2/504/382/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2020 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді- Барвенко В.К.,

секретаря Мельниковій В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 4, позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі - продажу дійсним, про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить суд визнати дійсною угоду купівлі- продажу земельної частки (паю), яка укладена у простій письмовій формі, визнати право на земельну частку (пай).

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

У підготовчі засідання 07.06.2018 року, 12.12.2018 року, 11.04.2019 року, 16.07.2019 року, 03.03.2020 року позивач та його представник не з`явились.

Представник позивача за довіреністю Амбросійчук А.Ю. була належним чином сповіщена про дату судового засідання на 12.12.2018 року не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Решта конвертів на її адресу повернута за не запитом.

Позивач за адресою свого проживання відсутня.

Суд розміщував оголошення про судові засідання на сайті суду.

Позивач жодного разу за майже два роки не поцікавилась рухом справи, до суду не з`являється.

Суддя звертає увагу на той факт, що час від часу судовий процес порушується з іншою метою ніж вирішення спору по суті.

В таких випадках позивачі зацікавлені у тривалому існуванні судового процесу.

Одним зі способів затягування судового розгляду, який використовується позивачами, є неявка в судове засідання.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Разом із тим, суддя нагадує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Аналіз положень п. 3 ч. ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України дозволяє судді дійти висновку, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. При цьому дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості особистої явки до суду).

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, за змістом зазначених вище норм в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд безальтернативно зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Залишення позову без розгляду є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, який сприяє швидкому розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства.)

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

На підставі вищезазначеного, суд враховуючи що позивач двічі без поважних причин не прибув до суду для участі у судовому засіданні при розгляді його позову, не надала потрібні суду документи та докази, не надала обґрунтованих пояснень щодо поважності причини своєї неявки, більш того представник позивача повідомлений про дату судового засідання наприкінці грудня 2018 року жодного разу не поцікавився рухом справи, суд дійшов висновку що позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з відсутністю в позивача бажання бути представленою у судовому засіданні для надання суду належних пояснень та доказів на підтвердження предмету і підстав позову, та враховуючи вимогу чинного законодавства щодо збереження необхідного балансу прав сторін і дотриманням права відповідача отримати судове рішення, що ухвалене на підставі належних доказів.

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч.1 ст. 257, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі - продажу дійсним, про визнання права на земельну частку (пай).

Залишення позову без розгляду не позбавляє заявника права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали причиною залишення позову без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.К. Барвенко