Справа № 454/3018/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М.Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни щодо проведення оцінки майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою та просить визнати такими, що не підлягають використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів, звіти про оцінку майна, складені суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №59894270; зупинити передачу на реалізацію земельних ділянок площею 0,1073га, 0,2466га та 0,0711га, призначених для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с.Опрільсько Сокальського району Львівської області.

Скарга мотивована тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. перебуває виконавче провадження №59894270.

09.01.2020р. вона отримала висновки про вартість земельних ділянок.

Вважає, що дані висновки не відповідають вимогам законодавства, оскільки за результатами оцінки суб`єкт оціночної діяльності складає звіт, а не висновок.

Вважає, що висновки складено в стислій формі з огляду на їх об`єм. В свою чергу, належні їй земельні ділянки належать до земель сільськогосподарського призначення та законодавством не передбачено можливості складання стислого звіту про оцінку майна.

При оцінці використовувався методичний підхід, який базується на зіставленні цін продажу подібних земельних ділянок з методом попарного зіставлення. Однак, відповідно до п.23 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», оцінка земельних ділянок проводиться із застосуванням дохідного або порівняльного підходів на підставі аналізу інформації про розмір орендної плати та ціни продажу подібних земельних ділянок, у разі потреби з урахуванням витрат на земельні поліпшення, що знаходяться у її межах.

Оскаржувані звіти не містять зазначення вихідних даних та оціночних процедур, а також джерел, які використовувалися суб`єктом оціночної діяльності для порівняння.

Також, суб`єкт оціночної діяльності не був присутній під час опису та арешту приватним виконавцем земельних ділянок, а без огляду, на її думку, оцінка є необ`єктивною.

Вважає, що суб`єктом оціночної діяльності безпідставно не застосовано Методику експертної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки даний нормативно-правовий акт є спеціальним і регламентує проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок усіх категорій земель під час укладання цивільно-правових угод.

Крім того, ухвалою Сокальського районного суду від 09.01.2020р. визнано неправомірними та скасовано постанови приватного виконавця Баірової Н.М. про опис та арешт вищезазначених земельних ділянок.

Виконавцем скеровано до Львівської філії ДП «Сетам» документи виконавчого провадження з метою організації електронних торгів та реалізації майна. Вважає, що є обґрунтовані ризики незаконного відчуження земельних ділянок.

Приватний виконавець Баірова Н.М. подала відзив на скаргу, в якому вказала, що суб`єктом оціночної діяльності виготовлені саме звіти, а не висновки.

Звіти не є стислої форми, їх об`єм становить по 28 аркушів кожен.

Вихідні дані, оціночні процедури та інша інформація відображені в звітах.

Нею забезпечено доступ до об`єктів оцінки. Крім того, такий доступ є вільним.

Також, рецензування звітів не проводилося боржником.

Боржнику були направлені лише результати звітів про оцінку. З повним текстом звітів остання не ознайомлювалася, хоча наділена таким правом.

Представник АТ «Кредобанк» подав суду відзив на скаргу, в якому зазначив, що звіти про вартість земельних ділянок виконано кваліфікованим суб`єктом оціночної діяльності з дотриманням правил і норм чинного законодавства України.

22.10.2019р. під час опису та арешту огляду земельних ділянок суб`єкт оціночної діяльності не міг бути присутній, оскільки такого призначено постановою виконавця лише 05.11.2019р.

В законодавстві відсутні норми, які передбачають обов`язковість присутності суб`єкта оціночної діяльності бути присутнім під час опису та арешту майна.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається явне зловживання процесуальними правами, оскільки остання оскаржує всі процесуальні дії приватного виконавця. У зв`язку з цим просить застосувати до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу в розмірі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Постановою приватного виконавця Баірової Н.М. від 05.11.2019р. призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 у виконавчоум провадженні з примусового виконання виконавчого листа №454/3018/15-ц виданого 07.12.2016р. Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 20608,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 525924,68грн.

Згідно звітів від 26.12.2019р., вартість земельної ділянки площею 0,0711га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:10:003:0015, розташованої в с.Опільсько Сокальського району Львівської області, становить 35000грн.; вартість земельної ділянки площею 0,2466га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:10:005:0055, розташованої в с.Опільсько Сокальського району Львівської області, становить 107000грн.; земельної ділянки площею 0,1037га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:10:005:0024, розташованої в с.Опільсько Сокальського району Львівської області, становить 49200грн.

Дані звіти не є стислої форми, містять вихідні дані, оціночні процедури, розкрито процедуру збирання і проведення аналізу інформації та процедуру вибору методу розрахунку вартості об`єктів оцінки, процедуру зіставлення об`єктів оцінки з об`єктами порівняння, процедуру визначення вартості об`єктів оцінки, процедуру узгодження отриманих результатів розрахунку.

Передбачене ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» право сторін оскаржити в судовому порядку результати визначення вартості чи оцінки майна кореспондується із закріпленими у ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 2, 74 Закону України "Про виконавче провадження" положеннями щодо права сторін виконавчого провадження оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ. Забезпечення зазначеного права віднесено до засад виконавчого провадження.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 (справа № 636/620/18), від 15.05.2019 (справа № 534/1146/15).

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедура оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Таким чином, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 914/881/17).

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Цим Стандартом визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Разом з тим, суд враховує, що боржник не вчиняла будь-яких визначених чинних законодавством дій на спростування оцінки майна в оскаржуваному звіті, а саме не заявляла клопотань про проведення повторної оцінки майна або про призначення експертизи для визначення ринкової вартості земельної ділянки для спростування звіту оцінювача, не просила провести рецензування звіту про оцінку, тощо.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Судом встановлено, що скаржником під час розгляду справи не надано відповідних рецензій на звіт про оцінку майна, як і не надано належних доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна визначеній ціні такого у звіті.

Доказів протиправності дій виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна заявником також не надано, а державним виконавцем дотримано положення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі вимог закону винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості майна боржника.

Посилання скаржника на те, що не проведення суб`єктом оцінювання огляду об`єкта оцінки є підставою для визнання протиправною оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку та незаконними дій державного виконавця, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язковий огляд об`єкта оцінки. Крім того, відповідно до ст. 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків.

Крім того, та обставина, що суб`єкт оціночної діяльності не був присутній під час опису та арешту земельних ділянок виконавцем не свідчить про те, що він не проводив огляд даних об`єктів оцінки.

Також, дані твердження є нелогічними, так як суб`єкт оцінювання був залучений постановою приватного виконавця після опису та арешту земельних ділянок.

З урахуванням зазначеного, доводи скаржника про те, що у даному випадку підставою для оскарження оцінки майна є порушення методики її проведення, не свідчать про недотримання привтаним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», та не підтверджують неправомірність його дій, які полягали у врахуванні висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності, якого призначеного відповідною постановою.

Крім того, заявником не надано доказів, які б свідчили про його звернення до виконавця з відповідними заявами про незгоду з результатами визначення вартості майна, зазначеного у звіті.

Представник АТ «Кредобанк» подав заяву про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, зокрема за те, що вона оскаржує всі процесуальні дії приватного виконавця.

Так, відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

В свою чергу, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, оскарження процесуальних рішень приватного виконавця не може розцінюватися як зловживання ОСОБА_1 , оскільки таким правом вона наділена Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім того, ОСОБА_1 не подає повторних скарг на одні і ті ж рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця, а її скарги стосуються окремих процесуальних рішень.

З врахуванням наведеного, судом не встановлено підстав задоволення заяви представника АТ «Кредобанк» про застосування заходів процесуального примусу щодо заявниці.

Керуючись ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Баірової Наталії Михайлівни щодо проведення оцінки майна відмовити.

В задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «Кредобанк» про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо ухвала не була вручена в день її проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович