Справа № 162/307/20
Провадження № 2/162/130/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 червня 2020 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., розглядаючи справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Маневицького міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позовна заява надійшла до суду 23 квітня 2020 року.

Відповідно до статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позов передано на розгляд судді Гладіч Н.І.

Провадження у справі відкрито 27 квітня 2020 року. Постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

У підготовчому судовому засіданні 29 травня 2020 року головуючою у справі суддею Гладіч Н.І. заявлено самовідвід.

У справі 29 травня 2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, позов передано для розгляду судді Глинянчуку В.Д.

Суддею Глинянчуком В.Д. 01 червня 2020 року заявлено самовідвід.

Самовідвід умотивовано тим, що дружина позивача ОСОБА_2 працює керівником апарату Любешівського районного суду Волинської області. Вказана обставина викликає об`єктивний сумнів у неупередженості судді Глинянчука В.Д.

Вирішуючи заяву про самовідвід судді, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 40 ЦПК суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -- Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02, рішення від 09.11.2006, пункти 49, 50, 52) виокремлено критерії безсторонності суду відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Дружина позивача ОСОБА_2 дійсно з 07 травня 2020 року працює керівником апарату у Любешівському районному суді Волинської області. Зазначене викликає обґрунтовані сумніви у безсторонності судді Любешівського районного суду Волинської області Глинянчука В.Д. у розгляді позову ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 40 ЦПК, суд

постановив:

Заяву судді Глинянчука Віталія Дмитровича про самовідвід задовольнити.

Справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Маневицького міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди передати у канцелярію Любешівського районного суду Волинської області для виконання вимог статті 41 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Д. Глинянчук