Дата документу 16.06.2020 Справа № 317/2241/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 317/2241/19 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
№ 22-ц/807/849/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа: Новоолександрівська ОТГ Запорізького району, про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа: Новоолександрівська ОТГ Запорізького району, про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29.05.2010 року позивач уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Масловець Л.С. реєстровий М0269. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачем в ТОВ «ЗМЕТІ». Позивач як власник житлового будинку, на підставі ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України звернувся до Григорівської сільської ради Запорізького району, із заявою про безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,2116 га., кадастровий номер :02:001:0255, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Григоривська сільська рада розглянула заяву позивача та винесла Рішення № 382 від 26.07.2010 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 », яким надала дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку. Технічна документація виготовлена та погоджена з Відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області. Рішенням №3 від 15.09.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 », Григорівська сільська рада затвердила технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку та передала позивачу безоплатно у власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2116 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з жилим будинком, господарськими будівлями і спорудами, відповідно до ч.2 ст. 120 ЗКУ, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч.6 ст. 120 ЗК України до укладення договору купівлі-продажу від 29.05.2010 року земельна ділянка, якою користувалась ОСОБА_2 , і право на яку перейшло до позивача, була виділена в окрему земельну ділянку та їй був присвоєний кадастровий №:02:001:0255.

14.12.2017 року позивач звернуся до Державного земельного кадастру з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо отримання кадастрового номеру на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 На що отримав відмову у зв`язку з перетином ділянок наданих на реєстрацію з ділянкою кадастровий №:03:002:0125.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою виданий Службі автомобільних доріг у Запорізькій області площею 26,6479 га. виданий відповідно до розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 26.04.2006 р. № 14/151 розташований на території Григорівської сільської ради, зареєстрований в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01 від 29.01.2009 р.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

На апеляційний розгляд справи позивач та його представники не з`явилися, хоча обидва представники позивача були своєчасно повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.17,24 т.2), що надає суду можливість розглядати справу у відсутність апелянта та його представників.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Державного акту від 29.01.2009 р. Службі автомобільних доріг у Запорізькій області передано у постійне користування земельну ділянку площею 26,6479 га. (а.с. 37).

Вказаний Державний акт видано на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 26.04.2006 р. № 14/151.

Відповідно до витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно від 01.06.2010 р. № 26271078 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2013 р. ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 15, 16)

Підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на вказаний житловий будинок є договір купівлі-продажу житлового будинку від 29.05.2010 р. за яким позивач придбав вказаний будинок у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-14)

В п. 1 договору купівлі-продажу вказано, що житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2116 га.

В п. 2 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради 30.04.2010 р., зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ 07.05.2010 р.

26.07.2010 року відповідно до рішення № 2 сорокової сесії п`ятого скликання Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення технічної документації по передачі у безоплатну власність земельної ділянки площею 0,21 га. та дозволено ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 21)

15.09.2010 р. рішенням № 3 сорок другої сесії п`ятого скликання Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою та передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2116 га. (а.с. 22)

Згідно до акту про погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами (землевласниками) встановлено, що межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з жодним суміжним власником не погоджувались, вказаний акт підписав голова квартального комітету Кущ (а.с. 25).

Згідно до рішення № РВ-017 від 14.12.2017 р. встановлено, що державним кадастровим реєстратором Лісовим О.К. було відмовлено ОСОБА_1 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав перетину ділянок з ділянкою :03:002:0125, площа співпадає на 100 %. (а.с. 38)

За таких обставин, суд першої інстанції констатував, що що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , разом з земельною ділянкою площею 0,2116 га. розташований в межах земельної ділянки площею 26,6479 га. яка перебуває у постійному користуванні Служби автомобільних доріг Запорізької області.

Таке право постійного користування виникло як у попереднього власника будинку так і у позивача вже після виникнення право постійного користування у Служби автомобільних доріг, а відтак немає підстав вважати, що оспорюваним державним актом були порушені прва позивача, яких на той час ще не існувало.

Також судом першої інстанції було зазначено, що ухвалюючи рішення про затвердження технічної документації та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки Григорівська сільська рада не звернула увагу на те, що межі земельної ділянки площею 0,2116 га. не були погоджені з жодними суміжними землекористувачами.

Тож суд першої інстанції дійшов висновку, що розпорядженням Запорізької районної державної адміністрації від 26.04.2006 р. № 14/151 про передачу у постійне користування Службі автомобільних доріг земельної ділянки площею 26,6479 га. на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області не були порушені майнові права ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було враховано також, що постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.12.2012 р., винесеною за наслідками розгляду справи № 2-а-1947/2011 по справі за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Відділ Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, Запорізька транспортна прокуратура Запорізької області про визнання протиправним і скасування рішення суб`єкта владних повноважень встановлено, що спірний Державний акт не міг бути підписаний головою Запорізької районної державної адміністрації ОСОБА_6 та начальником Запорізького районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_5. оскільки наказом Держкомзему України від 06.09.2006 р. №325-к ОСОБА_5 був звільнений з посади начальника Запорізького районного відділу земельних ресурсів Запорізької області ще за три роки до виписки цього акту. У 2009 р. ОСОБА_5 не мав повноважень для підписання акту. Це підтверджується листом Головного управління Держкомзему у Запорізькій області від 09.03.2011 р. №08-08-44/0870.

Державний акт також не підписаний головою Запорізької районної державної адміністрації ОСОБА_6. Це підтверджується показаннями самого ОСОБА_6 , який був допитаний в судовому засіданні у якості свідка та Висновком експерта від 27.08.2012 р. №85/л, наданим за результатами судової почеркознавчої експертизи проведеної НДЕКЦ при УМВС України в Запорізькій області на підставі Ухвали суду.

Відповідно до цього висновку «підпис від імені гр.. ОСОБА_6 в графі «Голова Запорізької районної державної адміністрації» в державному акті від 29.01.2009 р. на право постійного користування земельною ділянкою площею 26,6479 га, розміщеною на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, виданому Службі автомобільних доріг Запорізької області розпорядженням Запорізької районної державної адміністрації від 26.04.2006 р. №14/151, виконаний не гр.. ОСОБА_6 , а іншою особою».

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, позов заявлено позивачем до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 жодних дій або бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області не оскаржує, жодних вимог до нього не висуває.

Тому суд першої інстанції зробив висновок про те, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області жодного відношення до видачі оскаржуваного Державного акту не має.

Відповідно до п. 9 Положення про ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, управління забезпечує здійснення інформаційної взаємодії Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами у встановленому законом порядку

Відповідно до п. 11 вказаного Положення ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

При цьому відповідно до п. 130 порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

Відповідно до п. 113 вказаного Порядку визначено, що державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Разом з цим згідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України (в редакції станом на 26.04.2006 р.) визначено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЗК України (в редакції станом на 26.04.2006 р.) районні, обласні ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Судом першої інстанції було встановлено, що земельна ділянка площею 26,6479 га. надана в постійне користування Службі автомобільних доріг у Запорізькій області на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 26.04.2006 р. за № 14/151, а тому належним відповідачем у справі має бути саме Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, до якої позивач не заявив жодних вимог.

Також судом першої інстанції було враховано, що позивач вимагав визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Служби автомобільних доріг площею 26,6479 га. тоді як йому належить земельна ділянка 0,2116 га. передана йому безоплатно у власність згідно до рішення Григорівської сільської ради № 3 від 15.09.2010 р..

Тож що фактично земельна ділянка площею 0,2116 га. знаходиться в межах земельної ділянки площею 26,6479 га., однак позивач безпідставно просив про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування 26,6479 га. в цілому.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує також, що у разі накладення меж земельних ділянок, позивач не позбавлений права вирішувати питання щодо вилучення земельної ділянки у постійного землекористувача, про розподіля земельних ділянок тощо.

Також судова колегія враховує, що накладення земельних ділянок в межах земельної ділянки, якою позивач користується для обслуговування будинку, не тягне за собою скасування в цілому акту на право постійного користування землею, виданого відповідачу задовго до набуття права на зазначену земельну ділянку позивачем та попереднім власником будинку.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков