РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/16566/18

Провадження № 22-ц/4815/655/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Боймистука С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 , Державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканова Ольга Олексіївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2020 року, ухваленого в складі судді Бердія М.А., повний текст якого складений, у справі №569/16566/18,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканової Ольги Олексіївни, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканової Ольги Олексіївни - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень незаконним та витребування приміщення з чужого незаконного володіння.

Позов мотивований тим, що 24 квітня 2007 року між ним та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики того ж дня між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно - приміщення кафе по АДРЕСА_1 .

У липні 2018 року йому стало відомо, що власником належного йому кафе в Державному реєстрі прав на нерухоме майно значиться іпотекодержателем ОСОБА_2 .

13 серпня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цукановою О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав від № 27467540, за яким право власності на кафе зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору № 4/zсмбіп-07 від 24.04.2007 року.

З прийнятим рішенням про державну реєстрацію права власності він не погоджується, вважає його протиправним, оскільки його прийнято поза межами повноважень реєстратора у спосіб не передбачений законом.

Просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42518036 прийняте 13 серпня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цукановою О.О., яким зареєстроване право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та витребувати у ОСОБА_2 , який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів приміщенням кафе по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканової Ольги Олексіївни, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканової Ольги Олексіївни - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42518036 прийняте 13 серпня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цукановою Ольгою Олексіївною, яким зареєстроване право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та витребування в ОСОБА_2 приміщення кафе по АДРЕСА_1 відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник позивача, покликаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано відсутність у ПАТ Дельта Банк права вимоги за іпотечним договором, що має похідний характер від основного зобов`язання, через пропуск строків позовної давності, а відповідно і можливості передачі цього права відповідачу.

Покликається на відсутність узгодженої суми заборгованості. Сума стягнень згідно виконавчих листів є значно меншою заявленій початковій при вчиненні електронних торгів та вимоги заявлені у реєстраційній справі, при проведенні оскаржуваних дій, про яку зазначено у рішенні по справі № 569/16566/18, яка станом на 23 травня 2018 року становить 5144340,83 грн.

Окрім того, зазначає про відсутність згоди іпотекодавця на передачу права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю у позасудовому порядку.

Звертає увагу на наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, встановлена заборона на їх відчуження на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору внесене державним виконавцем Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області Токарець Тетяною Сергіївною.

Окрім того, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. ОСОБА_2 став стягувачем у виконавчих провадженнях про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пізніше вчинення державним реєстратором Цукановою О.О. реєстрації права власності за ОСОБА_2 .

Відповідачем не дотримані вимоги ч.5 ст. 37 Закону України Про іпотеку не проведена оцінка предмета іпотеки на момент набуття права власності суб`єктом оціночної діяльності, що стало наслідком не зменшення заборгованості ОСОБА_1 на вартість набутого стягувачем майна. Рішення прийняте на підставі доказів, які не були досліджені в судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального та процесуального права, просить залишити його беззміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4 СМБ згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику відкличну відновлювану кредитну лінію у розмірі 90 000 євро з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 24 квітня 2007 року по 23 квітня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики того ж дня між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно - приміщення кафе по АДРЕСА_1 .

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк». З цих підстав АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору № 4 СМБ від 24.04.2007 року та договору іпотеки від 24.04.2007 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 11 листопада 2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором від 24.04.2007 року, що становить 92 565,60 грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 05 грудня 2012 року по справі №1715/4909/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість по кредитному договору №4 СМБ від 24 квітня 2007 року, а сааме: заборгованість по відсотках в сумі 16 909,11 євро, що еквівалентно 721 119,28 грн.: комісію передбачену договором в сумі 33671,53 грн., а всього 205 790,81 грн. та судові витрати по справі.

На виконання вказаних рішень суду видано виконавчий лист №2-7214/10 від 23.01.2012 року та №1715/4909/12 від 09.01.2013 року, які перебувають на виконанні. Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Токарець Т.С. від 14.03.2017 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

23 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі продажу майнових прав №534/К відповідно до умов якого, банк передає у власність ОСОБА_2 майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів , які виникли за укладеними договорами (кредитний договір та договори забезпечення). В цей же день укладено договір відступлення права вимоги за договором поруки, за яким банк відступив ОСОБА_2 право вимоги за договором поруки № 4/zпор-07 від 24.04.2007 року та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №4/zсмбіп-07.

Відповідно до реєстру №24.02(1) ОСОБА_2 направлено вимога про усунення порушення зобов`язання забезпеченого іпотекою з посиланням на іпотечне застереження на адресу ОСОБА_1 службою кур`єрської доставки 24 травня 2018 року. Від отримання поштового відправлення ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відміткою на бланку рекомендованого повідомлення та актом приймання-передачі повідомлення-вимоги датований 26 травня 2018 року.

08 серпня 2018 року ОСОБА_2 подав державному реєстратору заяву про реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки приміщення кафе АДРЕСА_1 .

На підставі вказаної заяви державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 серпня 2018 року (номер запису про право власності 27467540), відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на приміщення кафе на 12 місць (ІІ поверх) загальною площею 64.1. м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки було зареєстровано Державним реєстратором Цукановою О.О. на підставі іпотечного договору №4/zсмбіп-07 від 24.04.2007, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О., договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №4/zсмбіп-07 від 24.04.2007, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. за реєстровим №1416 укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 посвідченим приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. 23.05.2018 року.

Відповідно до статті 3 ЦК України до загальних засад цивільного судочинства відноситься, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

За приписами частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Убачається, що договір іпотеки №4/zсмбіп-07 від 24.04.2007 року містить розділ 4 «Порядок звернення стягнення та реалізація предмета іпотеки», яким у пункті 4.1 договору іпотеки сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 4.2. договору іпотеки у випадку порушення Іпотекодавцем обов`язків за цим та/або Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення,в якій зазначається стислий зміст порушення зобов`язань, вимога виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п.4.4 цього Договору. (п.4.3)

Пунктом 4.4 передбачено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1 цього договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги, зокрема відповідно до п.п.4.4.1. шляхом прийняття іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателем на Предмет іпотеки.

Отже, цей розділ іпотечного договору містить відповідне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Токарець Т.С. від 14.03.2017 року у виконавчому провадженні №53047990 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 на примусове виконання виконавчих листів №2-7214/10 від 23.01.2012 року та №1715/4909/12 від 09.01.2013 року

На підставі вказаної постанови державного виконавця внесено до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформацію про державну реєстрацію обтяжень номер запису про обтяження 19464090 від 16.03.2017 року.(а.с.193-194 т.1).

Крім того, 10.05.2012 року за №12477041 зареєстровано арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 03.05.2012 року (а.с.197).

Станом на 13 серпня 2018 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірне приміщення, постанови державних виконавців від 03.05.2012 року та від 14.03.2017 року про накладення арешту на майно боржника були чинними, у встановленому законом порядку не скасовані, виконавче провадження №53047990 перебувало в провадженні Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненські області, інформація про державну реєстрацію обтяжень є актуальною з моменту проведення державної реєстрації обтяження.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, (далі Порядок) передбачено, що цей порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

За таких обставин, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте.

За змістом статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з положенням статті 16 ЦК України права і інтереси особи захищаються, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, встановивши, що державний реєстратор під час вчинення реєстраційних дій, всупереч положенням статті 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не використав відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, колегія суддів дійшла висновку, що з метою відновлення порушених прав позивача є підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42518036 прийняте 13 серпня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цукановою О.О., яким зареєстроване право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Статтею 387 ЦК України власнику надане право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлено позов, пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 Цивільного кодексу України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

За умовами договору іпотеки від 24 квітня 2007 року ОСОБА_1 відповідно до п.4.4.1 надав свою згоду на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателем на Предмет іпотеки.

Вказана обставина свідчить про наявність волі позивача, яку він підтвердив своїм підписом в договорі іпотеки, щодо надання згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у разі порушення умов договору, а також про те, що майно вибуло від позивача за умовами договору, що, в свою чергу, виключає застосування норм ст. 388 Цивільного процесуального кодексу України.

Жодними належними та допустимими доказами позивач не спростував порушення ним зобов"язань за кредитним договором та відсутність заборгованості.

За таких обставин, позовні вимоги в частині витребування майна від Іпотекодержателя не є належним способом захисту порушених прав позивача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було неповно встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють правовідносини в сфері іпотечного майна та переходу права вимоги на нього, порядок та підстави витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень органів державної реєстрації прав, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов підлягає до часткового задоволення лише в частині немайнової вимоги, судовий збір слід стягнути з належного у справі відповідача ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цуканової Ольги Олексіївни, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень незаконним та витребування приміщення з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42518036 прийняте 13 серпня 2018 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Цукановою О.О., яким зареєстроване право власності на приміщення кафе по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

В задоволенні вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 25 червня 2020 року.

Головуючий :

Судді :