Справа № 510/440/20
Провадження № 2/510/681/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.20 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині не має, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину фактично. Пізніше, 30.06.2016 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Златі Д.С. (ордер серії ОД № 458345 від 06.02.2020 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 ; заповіт від 06.04.2001 р., згідно якого ОСОБА_2 все своє майно заповіла ОСОБА_1 ; технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , самочинних споруд не має; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 ; рішення Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 43 від 08.12.1993 р. про передання безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку; довідка Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 154 від 26.01.2016 р. про склад родини ОСОБА_1 ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Під час життя ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження на ім`я ОСОБА_1 , тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не має.

У встановлений шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступив в управління та володіння майном, оскільки після смерті ОСОБА_2 проживав у спадковому житловому будинку, слідкував за технічним станом житлового будинку.

30.06.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Це пояснюється тим, що за життя ОСОБА_2 не зареєструвала право власності на житловий будинок, відповідно до вимог закону. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_2 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 який є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняв спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_2 проживав у спадковому житловому будинку, слідкував за технічним станом житлового будинку. Спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у зв`язку із обставинами, що не залежать від нього (відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 91,7 кв.м., житловою площею 59,90 кв.м., підсобною площею 31,8 кв.м., сараї літ. «Б,В,Г,Д,Е», підвал літ. «д», вбиральню літ. «Ж», огорожу 1-4, спорудження 2-3.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін