26.05.2020 Єдиний унікальний номер 205/4025/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокум. ДніпроСправа № 205/4025/19
2/205/768/20

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/4025/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.05.2019р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд:

визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

визнати автомобіль «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_1 4/5, а ОСОБА_2 1/5 частини вищевказаної квартири;

поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а також на автомобіль «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що подружжям під час шлюбу придбано вищевказане майно, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з грудня 2016 року разом не проживають, діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає, в матеріальному утриманні спільного майна участі не приймає, а відтак на думку позивача він має право на збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

ОСОБА_2 надала суду відзив на позов, в якому посилаючись на те, що її мати надала подружжю 20 000,00 доларів США на придбання спірної квартири, а також на те, що ОСОБА_1 не має права на збільшення частки у спільній сумісній власності подружжя, оскільки вона приймала та приймає участь в матеріальному утриманні дітей, просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає про існування між сторонами спору з приводу місця проживання дітей, а також, що питання стягнення аліментів в судовому порядку не вирішувалось. Окрім того, зазначила, що у 2016 році надала позивачу власні кошти у розмірі 253 900,00 грн., в рахунок викупу його частини квартири.

ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем не доведено факту отримання подружжям від її батьків коштів на придбання квартири, а також те, що вказані відповідачем грошові кошти у розмірі 253 900,00 грн. не є її приватною власністю, оскільки були отримані в якості виплати викупної суми за договорами страхування всіх членів сім`ї. Окрім того, зазначив, що ці кошти були використанні на лікування відповідача після її падіння та отримання важкої травми голови, а не на викуп частки позивача в спірній квартирі.

ОСОБА_2 надала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких посилаючись на безпідставність викладений у відповіді на позов обставин, просить відійти від рівності часток у спільній сумісній власності подружжя та визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль та на 1/32 частку спірної квартири. Визнати за нею право власності на 31/32 частку вказаної квартири.

09.10.2019р. ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому просить суд:

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/30 частку квартири, розташованої в АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 253 900,00 грн. отриманих ним від неї до подання позову;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 29/30 часток в квартирі, розташованої в АДРЕСА_2 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що під час купівлі подружжям спірної квартири їм не вистачало коштів та ОСОБА_2 звернулась до матері за допомогою, після чого остання надала подружжю кошти у розмірі 20 000,00 доларів США, а відтак ОСОБА_2 має право на переважну частку в спільному сумісному майні подружжя. Окрім того в 2016 році ОСОБА_2 перерахувала на картку ОСОБА_1 кошти у розмірі 253 900,00 грн., в якості викупу його частки в спірній кватирі. Таким чином, враховуючи вартість квартири, вартість автомобіля, у разі залишення його ОСОБА_1 , та отримані останнім кошти, його частка в спірній квартирі складатиме 1/30.

ОСОБА_1 надав суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому посилаючись на обставини викладені у відповіді на відзив ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_2 надала суду відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якій зазначила, що ОСОБА_1 ввів її в оману при отриманні 253 900,00 грн., оскільки запевнив, що ці кошти за його частку в спірній квартирі, а відтак такі кошти повинні бути враховані при поділі майна подружжя, в тому числі, оскільки вони були її приватною власністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнали та просили відмовити у їх задоволенні.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала та просила задовольнити. Участі у судових дебатах не брала.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи та свідка, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

17.01.1998р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис № 15 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12-14).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 26.04.2012р., ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 13.12.2006р. № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.33).

Факт того, що вищевказане майно придбано під час шлюбу учасниками справи не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, враховуючи, що вищевказана квартира та автомобіль набуті подружжям за час шлюбу, суд доходить висновку, що вони є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої вимоги щодо збільшення його частки в майні подружжя, посилається на те, що ОСОБА_2 в 2016 році покинула родину, не приймала участі в утримані їх спільного майна, а також в матеріальному утриманні дітей.

Водночас, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди в спілкуванні з дітьми, та не дає можливості активно приймати участь в житті дітей. Зазначила, що в періоди коли бачиться з дітьми купує їм речі та водить до дитячих розважальних центрів.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що ОСОБА_2 навмисно ухиляється від участі в утриманні спільного майна подружжя, а також в матеріальному утриманні дітей, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для збільшення частки ОСОБА_1 у спільному майні подружжя.

ОСОБА_2 обґрунтовуючи свої вимоги, щодо збільшення її частки в спільному майні подружжя посилається нате, що під час купівлі спірної квартири її мати надала подружжю кошти у розмірі 20 000,00 доларів США, а також на те, що в 2016 році вона перевела на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 253 900,00 грн., які були ї приватною власністю, в якості викупу його частки в квартирі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що дійсно надала подружжю невистачаючі кошти на купівлю квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 20 000,00 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Враховуючи, що кошти у розмірі 20 000,00 доларів США були передані ОСОБА_9 безпосередньо на купівлю квартири для сім`ї доньки, а не подаровані особисто доньці, такі кошти є спільним сумісним майном подружжя, а відтак відсутні підстави для висновку про збільшення частки ОСОБА_2 в майні подружжя з цієї підстави.

Стосовно посилань ОСОБА_2 щодо перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 253 900,00 грн., які були її приватною власністю, та були йому надані в якості викупу його частки квартири, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, всупереч вищевказаним правовим нормам, ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів того, що вказані кошти дійсно були передані ОСОБА_1 саме в рахунок викупу його частки в спільному сумісно майні подружжя, тоді як ОСОБА_1 заперечує дану обставину та зазначає, що частина цих коштів пішла на лікування ОСОБА_2 після отриманої внаслідок падіння в червні 2016 року травми голови, інша частина була використана в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.5 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що такі кошти були її приватною власністю, оскільки ОСОБА_2 сама зазначила, що страхові платежі сплачувала її мати, а відтак страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що не були особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Таким чином, суд доходить висновку про відступіть правових підстав для збільшення частки ОСОБА_2 в майні подружжя, з підстав надання її матір`ю 20 000,00 доларів США, та перерахунку на картку ОСОБА_1 253 900,00 грн., оскільки такі кошти були отримані та використані в інтересах сім`ї.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Здійснення права спільної сумісної власності врегульовано статтею 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як роз`яснено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Аналізуючи вищевказані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить до висновку, що частки в спірному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними, а відтак позовні вимоги первісного позову та зустрічної позовної заяви підлягають частковому задоволенню.

Суд також бере до уваги факт того, що ОСОБА_2 в зустрічному позові фактично не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Керуючись ст.ст.4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, ЦПК України, ст.ст.13, 16, 372 ЦК України, ст.ст.60, 65, 70, 72 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя-задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати автомобіль «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 автомобіль «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 92.8 кв.м., житловою 50,7 кв.м., що складається: з 1-коридор; 2-кладова;. 4-санвузол; 5-житлова кімната; 6-кладова; 7-кухня; 8-кладова; 9-сходи; 10-коридор; 11-санвузол; 12-, 13, 14-житлові кімнати; I, II-лоджії.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_5 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля «Hyundai Getz», 2006 року випуску, синого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 у розмірі 66 152, 50 грн.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя-задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 92.8 кв.м., житловою 50,7 кв.м., що складається: з 1-коридор; 2-кладова;. 4-санвузол; 5-житлова кімната; 6-кладова; 7-кухня; 8-кладова; 9-сходи; 10-коридор; 11-санвузол; 12-, 13, 14-житлові кімнати; I, II-лоджії.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.06.2020р.

СуддяН.Г. Остапенко