ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6943/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Москаленко А.П. за участі: представника позивача Михайлової Ю.В., відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У листопаді 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 94921,67 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 10.10.2013 між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та відповідачем було укладено договір № 0092347-СССр1_12642 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, за умовами якого банк встановив відповідачу ліміт кредитування в сумі 20000 грн. а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами розмірі 23,88% в строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов`язання перед банком не виконав. 12.09.2017 між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ПАТ «Піреус Банк МКБ» було укладено договір факторингу № 2, за умовами якого ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» придбало у попереднього кредитора право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Листом від 12.10.2017 р. позивач повідомив відповідача про заміну кредитора та висунув вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, проте вказана вимога виконана не була.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав пославшись на недоведеність позовних вимог. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором із зазначенням усіх нарахувань та здійснених ним платежів на погашення кредиту, а з банківської виписки вбачається, що він систематично здійснює сплати за договором. Також зазначив, що наказом військового комісара від 26.01.2015 його було призвано на військову службу під час особливого періоду та після закінчення навчального центру направлено у зону АТО, а відтак за час його перебування на військовій службі нарахування будь-яких штрафних санкцій та процентів є незаконним, але за відсутності належного розрахунку заборгованості неможливо встановити її склад.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 22.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання (а.с. 40-41).

16.07.2018 судом було ухвалене заочне рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» в повному обсязі (а.с. 61-63).

13.11.2018 від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с. 65-67).

16.07.2019 суд постановив ухвалу про скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 06.09.2019 (а.с. 91-92).

06.09.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 100, 101, 102).

06.09.2019 суд відклав розгляд справи на 04.12.2019 (а.с. 106).

04.12.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 112).

04.12.2019 суд відклав розгляд справи на 14.04.2020 (а.с. 116).

09.04.2020 від ОСОБА_3 надійшла заява про вступ у справу як представника позивача (а.с. 122).

09.04.2020 від позивача надійшли банківські виписки по кредитній картці відповідача за період з 10.10.2013 по 11.09.2017 (а.с. 126-164).

10.04.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 166-167, 169).

10.04.2020 від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 170-171).

13.04.2020 від представника позивача надійшла заява про відкликання заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та відкладення розгляду справи (а.с. 173).

14.04.2020 за заявами представників сторін та у зв`язку з введенням постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні карантинних обмежень суд відклав розгляд справи на 10.09.2020.

04.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 182-183).

10.09.2020 від позивача надійшли копії додатку до договору факторингу та платіжного доручення про сплату за придбання вимоги за договором факторингу (а.с. 193).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

10.10.2013 між ПАТ «Піреус Банк МКБ» (банком) та ОСОБА_1 (клієнтом) було укладено договір № 0092347-СССр1_12642 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту (а.с. 23-25).

Згідно з умовами, визначеними пунктом 1 договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок в гривні, випускає та надає платіжну картку для її подальшого використання в порядку та на умовах, викладених у договорі, Правилах та чинних Тарифах. Банк надає клієнту кредитні кошти (кредит) шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок для здійснення платежів клієнта у розмірі 20000 грн.

За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за фіксованою процентною ставкою у розмірі 23,88% річних за фактичний час користування кредитом в період з дати відкриття рахунку до 31.10.2014. Після спливу вищезазначеного строку розмір процентної ставки встановлюється на рівні 30% річних за використання кредиту на покупки та 38% річних за використання кредиту на інші цілі (пункт 2 договору).

Відповідно до пункту 3 договору клієнт має право використовувати кредит та повернути кредит повністю разом з усіма нарахованими процентами до 10.10.2014.

Сторони договору дійшли згоди, що за рішенням банку та за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього договору строк кредиту можу бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладення договору про внесення змін до цього договору у порядку, встановленими Правилами.

Підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений з положеннями Правил та Тарифів, розміщених на офіційній веб-сторінці банку, вони йому повністю зрозумілі, він приєднується до них, в повній мірі розуміє та погоджується з тим, що Правила та чинні Тарифи є невід`ємною частиною цього договору та є такими, що зобов`язують сторін цього договору (пункт 5).

Згідно з Додатками № 1 та № 2 та до вищевказаного договору (Загальні умови за продуктом Кредит на поточний рахунок «Кредитна картка» та Сукупна вартість кредиту) клієнт зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно, до 20 числа включно, в розмірі не менше 10% від суми поточної (не простроченої) заборгованості за кредитом в межах ліміту кредиту включаючи суму нарахованих процентів за попередній місяць користування кредитом та транзакційні, конвертаційні комісії (пені).

12.09.2017 між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (фактором) та ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (клієнтом) було укладено договір факторингу № 2, предметом якого є відступлення клієнтом факторові свого права грошової вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 19-22).

З Додатку № 1 до договору - Переліку вимог, вбачається, що позивач набув право вимоги до відповідача на суму заборгованості в розмірі 94 617,25 грн., що є боргом за основним зобов`язанням станом на 11.09.2017 (а.с. 195-196).

Листом від 12.10.2017 позивач повідомив відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та висунув вимогу сплатити вищевказану заборгованість у 7-денний строк (а.с. 31, 32), проте вказана вимога виконана не була.

IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

Відповідно до положень частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з нормою частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (частина 1 статті 1069 ЦК України).

За приписами частини 2 цієї норми права і обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 633 цього Кодексу публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відтак, зважаючи на загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані в договорі, укладеному між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що між ними було укладено договір кредитування рахунка, який за своєю юридичною природою є публічним договором приєднання, умови якого встановлені банком у відповідних стандартних формах та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням статей 633, 634 ЦК України.

За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Норма статті 512 ЦК України передбачає можливість заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою.

Однією з підстав такої заміни є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже на підставі договору факторингу від 12.09.2017 та у відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», яке є фінансовою установою, набуло прав кредитора у зобов`язанні, що виникло з договору від 10.10.2013 № 0092347-СССр1_12642.

Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Позивач стверджує, що відповідач прострочив виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом.

Натомість відповідач зазначає, що прийнятих на себе зобов`язань він не порушував, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази згідно вимог статей 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Зважаючи на те, що підставою заявлених вимог є порушення відповідачем зобов`язань за договором кредитування рахунку, саме на позивача покладається тягар доказування цієї обставини, а також розміру заборгованості і її складових, проте обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми позивачем не надано.

За міркуванням представника позивача доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором кредитування рахунку та розміру наявної заборгованості є виписка по рахунку відповідача за період з 10.10.2013 по 11.09.2017 (а.с. 127-167).

Водночас дослідженням даної виписки встановлено, що не володіючи спеціальними знаннями у галузі банківської справи, з наявних у ній даних неможливо встановити ні момент, з якого відповідач припинив виконувати зобов`язання за договором (якщо такий факт мав місце), ні дійсний розмір заборгованості та його складові.

Більше того, судом установлено, що з 26.01.2015 відповідач перебуває на військовій службі, будучи призваним на військову службу під час мобілізації (а.с. 68, 69. 70), а тому на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців».

Пунктом 15 статті 14 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Зі змісту виписки по рахунку відповідача вбачається, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість включає також проценти за користування кредитом, нараховані в тому числі і після 26.01.2015, а відтак за будь-яких обставин дана виписка не є достовірним доказом розміру його невиконаних зобов`язань.

З огляду на відсутність доступних для сприйняття даних про момент припинення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та належного розрахунку заборгованості, зокрема даних про її складові, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір невиконаних відповідачем зобов`язань, а клопотання про призначення експертизи сторони не заявили.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність вимог ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: