Справа № 369/5634/20
Провадження № 2-о/369/139/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Мазурик Д.С.,

заявника - ОСОБА_1 , який також діє в інтересах неповнолітнього заявника ОСОБА_2

представника заявників - ОСОБА_3

заінтересованої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який також діє в інтересах неповнолітнього заявника: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , який також діє в інтересах неповнолітнього заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 21 червня 2019 року шлюбні відносини між ним та ОСОБА_4 було розірвано на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з заявником за адресою його місця проживання.

До березня 2020 року дитина проживала частково з ним та частково із заінтересованою особою ОСОБА_4 .. З березня 2020 року дитина постійно проживає з ним. Між ним та заінтересованою особою існує спір про місце проживання спільної дитини.

02 квітня 2020 року на підставі позовної заяви ОСОБА_4 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області відкрито провадження про визначення місця проживання дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 заінтересована особа вчинила психологічне насильство над дитиною шляхом словесних образ його батьку - заявнику ОСОБА_1 , погроз насильницької зміни місця проживання дитини. Крім того, Заінтересована особа залякувала дитину словами про неспроможність та неврівноваженість батька і як це може вплинути на дитину в майбутньому. Заявником було викликано патрульну поліцію та зафіксовано цей випадок. Свідком таких дій був сам він, дитина 7 років та старший його син, якому 18 років.

28 березня 2020 року заінтересована особа намагалась потрапити до помешкання Заявника користуючись введенням співробітників поліції в Оману щодо свого місця проживання, говорячи про її проживання в цій квартирі. Зрозумів про неефективність обраного методу, почала через вхідні двері залякувати дитину шляхом погроз її батьку - Заявнику стосовно його переслідування в будь-якому місці та будь-який час. Дитина залишалась залякуваною тривалий час після того, як це відвідання закінчилось. Свідком таких дій була дитина 7 років та старший син Заявника 18 років.

09 квітня 2020 року заінтересована особа намагалась потрапити до помешкання Заявника використовуючи співробітників поліції та вводячи їх в оману про насильницьке поводження та утримання дитини Заявником. Заінтересована особа залякувала дитину через погрози її батьку стосовно переслідування, а також приниження його особи. Свідком таких дій був сам Заявник, дитина 7 років та старший син Заявника 18 років.

10 травня 2020 року приблизно о 19.50 Заінтересована особа разом із своєю повнолітньою дочкою ОСОБА_5 та подругою Заінтересованої особи ОСОБА_6 намагались силоміць увірватись до помешкання Заявника з метою викрадення дитини. В ході спроби проникнення Заявникові розірвали одяг та наносились удари в голову та тулуб. Вимушеним свідком цього стала дитина, яка була цим сильно налякана. Крім того, всі дії Заінтересованої особи та її помічників супроводжувались нецензурною лайкою, що також дуже лякало дитину. Крім того, в цей час в помешканні знаходились літні батьки Заявника та повнолітній син.

11 травня 2020 року Заінтересована особа намагалась потрапити до квартири - дзвонила та гупала по дверима, тим самим в котрий раз залякувала дитину та наносила йому моральну шкоду у вигляді переживань щодо примусової зміни місця проживання та можливого фізичного впливу.

Заявником була викликана поліція з метою недопущення можливих протиправних дій та зупинення агресивної поведінки. Дані обставини були зафіксовані співробітником поліції. - ОСОБА_7 (жетон № 0058096 ), Заявником були надані письмові пояснення, складений протокол для відповідного реагування співробітниками поліції.

Тому на підставі вищевказаного заявник просив суд встановити обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців відносно громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_2 виданий Бердичівським PC УДМС України в Житомирській обл. 11.10.2012 р., яка зареєстрована: АДРЕСА_1 ;проживає: АДРЕСА_2 , шляхом заборонинаближатися на відстань 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановити обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців відносно громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_3 виданий Бердичівським РС УДМС України в Житомирській обл. 11.10.2012 р., яка зареєстрована: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 шляхом заборони наближатися на відстань 300 метрів до місця роботи ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 - Державна служба фінансового моніторингу України за адресою: 04050 , м. Київ, вул. Білоруська, буд. 24.

Встановити обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців відносно громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_2 виданий Бердичівським РС УДМС України в Житомирській обл. 11.10.2012 р., яказареєстрована: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 шляхом заборони особисто та або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці невідомому ОСОБА_4 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними.

Встановити обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців відносно громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт: серії НОМЕР_4 виданий Бердичівським РС УДМС України в Житомирській обл. 11.10.2012 р., яка зареєстрована: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , шляхом заборони вести листування, телефонні переговори, смс -та іншу переписку шляхом стільникового зв`язку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та/або через третіх осіб.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , який також діє в інтересах неповнолітнього заявника ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заяву підтримали, просила суд її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_4 вимоги заяви не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі, оскільки вона психологічного та іншого фізичного насильства до заявника ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 взагалі не вчиняє.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , який виданий повторно 27 лютого 2020 року Бердисівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністурства юстиції (м. Хмельницький).

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2019 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Звертаючись до суду з заявою про застосування обмежувального припису, ОСОБА_2 стверджував на те, що ОСОБА_4 систематично застосовує насильство до нього та до їхнього сина, у зв`язку з чим він просив застосувати обмежувальний припис до ОСОБА_4 .

У матеріалах справи міститься протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується з Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області від 10.05. 2020 року від ОСОБА_1 про те, що його колишня дружина ОСОБА_4 , її дочка ОСОБА_5 та подруга ОСОБА_8 , без його дозволу та дозволу власника квартири, силоміць проникли у помешкання, з метою відібрання дитини, без згоди батька дитини. На даний час проводиться перевірка.

Згідно з статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - рідні брати і сестри (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

З наданих документів неможливо встановити правовий зв`язок між обставинами, викладеними у заяві, зокрема щодо заподіяння заявнику фізичного насильства та дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 психологічного і економічного насильства, заінтересованою особою ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника ОСОБА_1 та їхнього сина ОСОБА_2 , настання наслідків його вчинення, суд приходить до висновку що в задоволені заяви про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Керуючись ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 350-2, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , який також діє в інтересах неповнолітнього заявника: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 червня 2020 року.

Суддя: Дубас Т.В.