печерський районний суд міста києва
Справа № 569/332/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

судді Бортницької В.В.,

секретаря судового засідання Бондаренко О.В.,

справа № 569/332/18-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк», Банк), в якій просить повернути їй грошові кошти у розмірі 8 668,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що для отримання заробітної плати на ТОВ «Т-Стиль» ОСОБА_1 використовує картку для виплат, оформлену у Рівненській філії ПАТ КБ «Приватбанк». Протягом листопада-грудня 2017 року на зазначену картку нараховувалась заробітна плата. Також з цієї картки в зазначений період ПАТ КБ «Приватбанк» проводилось списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості позивача по різним карткам, які також відкриті на її ім`я. Відрахування з вказаної картки відбулись у розмірі 50 % чи 100 % від суми нарахованої заробітної плати, що стало підставою звернення до суду.

У відзиві на позовну заяву представник ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що 13.11.2007, відповідно до укладеного договору № б/н від 13.11.2007 року ОСОБА_1 отримала кредиту у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На час подання відзиву кредит не погашено. Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови договору не виконував, у зв`язку з виникненням кредитної заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» періодично проводив погашення заборгованості шляхом безспірного списання грошових коштів, які перебували на картковому рахунку по виплаті заробітної плати позивача. Крім того, 20.11.2007 між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № SAMDNS062. З метою створення сприятливих умов для виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором № SAMDNS062 від 20.11.2007, Банком було проведено реструктуризацію боргу про що укладено Додаткову угоду № 1 від 22.11.2017 про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 1557,79 грн., по сплаті пені на 25,55 грн. Відповідач, керуючись положеннями закону та умовами договору, якими прямо, передбачено право Банку на списання грошових коштів з рахунку боржника за наявності кредитної заборгованості, здійснював таке списання. За цих підстав у задоволені позову слід відмовити за його безпідставності.

Ухвалю судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12.01.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою від 12.03.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів прийнято до провадження судді. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 14.05.2018 розгляд зазначеної справи призначено з викликом сторін.

В заяві поданій до суду представник позивача просив розгляд проводити у його відсутність, вимоги викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі.

Відповідач про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Оскільки, представником відповідача подано відзив до позовної заяви, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 жовтня 2017 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» на посаді швачки. ОСОБА_1 на її картку для виплат в ПАТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ) перераховані кошти: 4046,46 грн. за жовтень 2017 року, 3029,00 грн. за жовтень 2017 року, 3229,11 грн. за листопад 2017 року; 3034,09 грн. за листопад 2017 року.

01.11.2017 з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 проведено операцію автоматичного списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_5 у розмірі 2071,55 грн. Крім того, аналогічна операція щодо списання грошових коштів була здійснена з рахунку позивача 01.11.2017 для погашення заборгованості по карті НОМЕР_4 у розмірі 2 071,55 грн.

Також 20.11.2017 з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 проведено операцію автоматичного списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_4 у розмірі 1 514,50 грн. Крім того, 01.12.2017 з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 проведено операцію автоматичного списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_3 у розмірі 1 614,56 грн. Аналогічна операція щодо списання заборгованості по карті НОМЕР_3 здійснена з рахунку позивача 15.12.2017 у розмірі 1 517,05 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами частини 1 статті 627, статті 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Частиною першою статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до положень частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно вимог статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставин, за яких банк має здійснити договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявністю договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника тощо). У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

В силу статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , не надавала банку згоду на списання грошових коштів з її карткового рахунку, на який зараховувалася заробітна плата.

Крім того, постановою Апеляційного суду Рівненської області від 10.05.2018 у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 13.11.2007 року, розмір якої становить суму коштів у розмірі 37 724,75 грн., станом на 21.05.2013 року відмовлено.

Таким чином, списання коштів з карткового рахунку позивача на погашення заборгованості за кредитом є таким, що здійснене без урахування змісту зазначених вище норм права.

Щодо посилання представника відповідача, як на підставу списання грошових коштів, на Умови і правила надання банківських послуг, то слід зазначити наступне.

У постанові від 22 березня 2017 року по справі №6-2320цс16 Верховний Суд України, розглядаючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що Умови та тарифи не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач згідно Умов, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банком не надано будь-якого витягу з Умов і правил надання банківських послуг, які б містили підпис позивача. Так, судом не встановлено які саме Умови та правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 13.11.2007 року і на які погодився позивач, а також, що саме на цими Умовами, передбачено право банку списувати грошові кошти із її рахунків, які відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк».

Аналізуючи вище викладене, списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , на який зараховувалася заробітна плата, було здійснено АТ КБ «Приватбанк» без достатніх на те правових підстав, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача списані грошові кошти у розмірі 8 668,57 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 1066, 1071, 1073 ЦК України, , ст. 3-5, 7- 13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про повернення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8 668,57 грн.

Стягнути з Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ід. Код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Суддя В.В. Бортницька