ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/903/20 Справа № 694/287/20Головуючий по 1 інстанції - Сакун Д. І.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

01 червня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Павленка Сергія Івановича на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання заповітів і свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частку в спадковому майні,-

в с т а н о в и в :

13 квітня 2020 року до Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання заповітів і свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частку в спадковому майні.

06.03.2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання заповітів і свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частку в спадковому майні.

06.03.2020 року позивачі також подали в суд заяву про забезпечення позову у даній справі.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Павленко Сергій Іванович оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Павленка Сергія Івановича залишено без руху та надано строк для усунення недоліків , а саме надання довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження адвоката Павленка С. І. представляти інтереси Радченко Н. М. та Стоноженко В. М. в суді та надання доказів, що підтверджують дату отримання позивачами копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції у строк, не більше десяти днів дня отримання копії ухвали.

06 травня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява адвоката Павленка С. І. на виконання ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги Вх. № 4761/20 Вх.

До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме : в частині надання доказів, що підтверджують дату отримання позивачами копії оскаржуваної ухвали, адвокат Павленко С. І. надав копію супровідного листа від 11. 03. 2020 року направленого судом першої інстанції ОСОБА_2 , де додатком вказано копія ухвали № 694/287/20 та копію поштового конверту від 10.03. 2020 року із відміткою судова повістка, адресованого позивачу ОСОБА_2 , де зазначено рішення № 694/1436/19. Проте, заява адвоката Павленка С. І. про усунення недоліків апеляційної скарги не містить підтверджуючих доказів направлення позивачу ОСОБА_1 саме копії оскаржуваної ухвали від 10.03. 2020 року та копії поштового конверту із зазначенням адреси позивача ОСОБА_1 .

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 694/1436/19, (провадження № 2/694/20) є іншою справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, щорозглядалася Звенигородським районним судом Черкаської області 05 березня 2020 року. Тому вказані скаржником дані справи не співпадають із номером оскаржуваної справи.

Станом на 02 червня 2020 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 17.04. 2020 року не усунуто, скаржник попереджений судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури апеляційний суд вичерпав, передбачені ЦПК України заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки його апеляційної скарги та необхідність їх усунення.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у свої рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, за встановлених обставин, слід дійти висновку, що недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду в повній мірі не усунуто, оскільки скаржником не надано доказів, що підтверджують дату отримання позивачами копії оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, а скаржник попереджений судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Скаржником представником позивачів - адвокатом Павленком С. І. не надано доказів, що підтверджують дату отримання позивачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копії ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року про відмову у забезпеченні позову, отже, недоліки, зазначені в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року повністю не усунуто, вимоги ухвали скаржником не виконано , а тому у відповідності до вимог ст. 185 та статей 356, 357 ЦПК України дана апеляційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Павленка Сергія Івановича на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року про відмову у забезпеченні позову за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання заповітів і свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними та визнання права власності на частку в спадковому майні - визнати неподаною та повернути особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції Верховного Суду протягом тридцяти днів, у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко