Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2019 року ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , про стягнення додаткових витрат на дитину. Мотивуючи свої вимоги тим, що 11 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу є діти донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Питання проживання дітей та їх забезпечення ними вирішено. Їх спільні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. На підставі рішення суду відповідач сплачує їй аліменти, зі свого боку вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дітей, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей на їх повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби. Так, у 2018 році їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 захворіла. На підставі виписного епікризу, виданого національною дитячою спеціалізованою лікарнею «ОХМАТДИТ» центр радіології відділення променевої терапії, вона проходила післяопераційний курс променевої терапії за радикальною програмою на апараті лінійний прискорювач електронів ELEKTA Synergy S з 24 січня 2018 року по 04 березня 2019 року. Отримала 3D-CRT на ділянку rest tumor головного мозку РОД-1.8 Гр до СОД-50,4 Гр на фоні темо золо міду 75мг/м2 у дні опромінення. Згідно медичної документації ОСОБА_3 встановлено діагноз: новоутворення лівої скронев-підкіркової ділянки головного мозку (дифузна астроцитома), правобічний геміпарез. 20 грудня 2018 року їй була зроблена операція часткове видалення пухлини лівої скроневої ділянки. З грудня 2018 року по жовтень 2019 року на лікування було витрачено більше ніж 57800 грн. відповідач відмовляється від своєї участі у зобов`язанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 03 січня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

27 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що позивач у своєму позові не зазначає з чого конкретно складаються понесені нею витрати: наприклад, придбані медичні препарати визначені саме за рецептом лікаря, вартість, кількість та дата кожного придбаного медичного препарату за весь час лікування, зазначеного у позові з 24 січня 2018 року по 04 березня 2019 року. Відсутня у позові вартість та кількість призначених медичних процедур, необхідних предметів для лікування та реабілітації дитини, придбане саме за рекомендацією лікаря. Відсутнє у позові посилання та не додано до позову доказів про призначення лікуючим лікарем необхідних при лікуванні медичних препаратів та медичних процедур, їх кількість та дати призначення. У позові взагалі не розписано з чого саме складається сума нібито понесених витрат позивачем у розмірі 57800 грн., що унеможливлює стягнення половини заявлених позивачем витрат з відповідача у розмірі 28894 грн. Всі медикаменти та медичні процедури, які оплачувались позивачем необхідно придбати у точній відповідності із призначенням лікаря, а не по своїй ініціативі. Із доданих до позову позивачем медичних документів не вбачається призначення лікарем хворій медичних препаратів та медичних процедур у тій кількості та в тих найменуваннях, на які позивач надала платіжні документи. При цьому у чеках не зазначено прізвище ім`я по батькові покупця медичних препаратів та процедур, що унеможливлює ідентифікацію покупця, в даному випадку позивача. Позивач та відповідач працюють в ДП «Артемсіль». 16 вересня 2019 року позивач звернулась з письмовою заявою на ім`я начальника фінансового відділу (голові комісії з надання нецільової благодійної допомоги) ОСОБА_6 ДП «Артемсіль», в якій зокрема, зазначала, прохання про виділення їй нецільової благодійної допомоги у зв`язку з тяжким сімейним положенням: лікування та реабілітація доньки. До своєї заяви вона додала ті ж самі виписки та квитанції, які наразі додано до позову, як доказ понесення додаткових витрат на лікування дитини. На засіданні комісії було постановлено надати позивачу нецільову благодійну допомогу у розмірі 20000 грн., виплатити позивачу 16625 грн. з урахуванням суми податків. Оскільки на підприємстві дуже добре знають їх родину, те, що дійсно тяжко хворіє їх донька, позивачу підприємство і надало таку допомогу, як компенсацію понесених нею витрат на придбання ліків. Він як батько потворно з тими самими чеками не міг звертатися за отриманням такої допомоги від підприємства, оскільки доречним є звернення одного з батьків. При цьому позивач навмисно замовчує та не повідомляє суду про те, що окремо від фінансової благодійної допомоги від підприємства та профспілки підприємства, вона отримала на лікування доньки ще додаткові гроші, які добровільно збирали працівники підприємства із своїх власних коштів та потім ця сума (більше 20000 грн.) була передана їй без будь-якого обліку. Вважає дії позивача незаконними в тій частині, що вона отримавши благодійну матеріальну допомогу у розмірі 16625 грн., де вони обидва працюють, за чеками та квитанціями, медичними документами на суму 19873,86 грн., що фактично покрило всі її витрати на придбання медикаментів та медичні процедури на період лікування їх доньки, намагається тепер в судовому порядку ще раз стягнути тепер тільки з нього особисту ту ж саму суму понесених нею витрат на медикаменти та медичні процедури, використовуючи ті ж самі чеки та квитанції, медичні документи. Придбання електронних гаджетів для дитини, меблів для дитини не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами її хворобою та не є предметами, які вкрай необхідні дитині для лікування та одужання, їх придбання не було рекомендовано лікуючим лікарем. Оплата позивачем орендної плати за орендовану квартиру у м. Київ 11 вересня 2019 року на суму 3030 грн. та 07 жовтня 2019 року на суму 2690 грн. не була викликана необхідністю, пов`язаною із лікуванням їх доньки, тому що в період з 03 грудня 2019 року по 24 грудня 2019 року, підготування до операції, післяопераційний період та лікування донька постійно перебувала у лікарні Охматдит, де батькам також надається окреме місто для перебування разом із дитиною. Позивач наголошує на тому, що орендувала квартиру після виписки дитини із лікарні, бо вважала, що подальше лікування та спостереження їх доньки у лікарні Охматдит буде ефективнішим, ніж за місцем мешкання дитини. Він незгоден із твердженням позивача в цій частині, у зв`язку з тим, що наданим позивачем виписним епікризом зазначені рекомендації «про подальше лікування та спостереження профільними спеціалістами за місцем проживання. Вказане свідчить про відсутність необхідності перебування у м. Київ після виписки дитини. Просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позові. Просила суд задовольнити її позов у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають та просять у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року (а.с.4) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний, рішення 06 листопада 2015 року набрало законної сили.

Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.7) серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_7 , тобто батьками цієї дитини є сторони по справі, що ними не спростовувалось під час розгляду даної справи судом, а тому цей факт доказуванню не підлягає.

З копії виписного епікризу (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_3 поставлений діагноз: дифузна астроцитома (G2) лівої скронево-підкіркової ділянки головного мозку, стан після хірургічного лікування (12 грудня 2018 року), курсу хіміо-променевої терапії. Кл.гр.2. також у цьому епікризі зазначено, що дитина проходила післяопераційний курс променевої терапії за радикальною програмою на апараті лінійний прискорювач електронів ELEKTA Synergy S з 24 січня 2018 року по 04 березня 2019 року. Отримала 3D-CRT на ділянку rest tumor головного мозку РОД-1.8 Гр до СОД-50,4 Гр на фоні темозоломіду 75мг/м2 у дні опромінення. Лікуванян перенесла задовільно, їй рекомендовано подальше лікування та спостереження профільними спеціалістами за місцем проживання.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 186053 від 24 грудня 2018 року (а.с.6) повний діагноз захворювання ОСОБА_3 є новоутворення лівої скронев-підкіркової ділянки головного мозку: (дифузна астроцитома), правобічний геміпарез. Також зазначено, що лікування було шляхом проведення операції 12 грудня 2018 року, а саме часткове видалення пухлини лівої скроневої ділянки. Де вказано, що дитина виписується для подальшого лікування згідно рекомендацій дитячого онколога Інститута рака, спостереження невролога за місцем проживання. В послідуючому контрольна МРТ головного мозку з контрастом і консультацією нейрохірурга. Тобто з цієї виписки вбачається, що насправді лікування дитини ще не закінчено, а воно наразі продовжується з подальшим постійним контролем.

З копії чеків (а.с.8-29), які додані до позову, вбачається, що позивачем було витрачено в загальному порядку на лікування, придбання ноутбуку, додатків до нього, придбання ліжка, сплати оренди за проживання у м. Києві, в загальному розмірі 62912,81 грн., проте судом не було до цієї суми враховані витрати, копії чеків, які були додані позивачем до позову на а.с.21, на а.с.20 чеку на суму 43,70 грн., та на а.с.22 чеку на суму 85,70 грн.. оскільки вони є дуже поганої якості, з них не можливо нічого розібрати окрім сум, де які суми наведені ручкою, тому суд дотримуючись справедливого балансу між сторонами не врахував ці квитанції при калькуляції даних копії чеків позивачем до цього позову.

Згідно копії протоколу засідання комісії з надання нецільової благодійної допомоги на державному підприємстві «АРТЕМСІЛЬ» від 24 вересня 2019 року, одностайно вирішено надати ОСОБА_1 на лікування та реабілітацію дочки, нецільову благодійну допомогу в розмірі 20000 грн. Виплатити ОСОБА_1 16625 грн. з урахуванням суми податків, до цього протоколу також додані копія видаткового касового ордеру від 25 вересня 2019 року на суму 16625 грн., заява позивача про надання їй нецільової благодійної допомоги на лікування дитини, також є довідка, з якої вбачається, що позивач за місцем своєї праці нецільову благодійну допомогу з 01 січня 2019 року по 23 вересня 2019 року не отримувала.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 червня 2019 року, ОСОБА_3 була призначена супровідна терапія, яка полягала з прийому супрастін, діакарб, ас паркам, ентеросгель, внаслідок чого у дитини була побічна реакція у вигляді шкіряного зуду. Також їй були призначені лікувальні і трудові рекомендації: спостереження дитячого онколога за місцем проживання, діакарб, ас паркам, супрастін. Як вбачається з наданих позивачем чеків (а.с.8-29), то відповідні ліки і були придбані позивачем для своєї дитини, тобто ці письмові докази спростовують доводи відповідача та його представника з приводу того, що у наданих позивачем медичних документів не вбачається призначення лікарем хворій медичних препаратів та медичних процедур у тій кількості та в тих найменуваннях, на які позивач надала платіжні документи, оскільки у комплексі вищевказаних письмових доказів, які узгодженні між собою та не мають між собою протиріч, а тому суд при ухваленні даного приймає їх за належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

З листа голови ППО ДП «Артемсіль» від 21 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року одержала матеріальну допомогу в ППО ДП «Артемсіль» в сумі 500 грн. Проте в цьому листі не зазначено, що ця сума була надана їй саме на лікування її доньки ОСОБА_3 , а не на інших її двох дітей, тому суд не приймає цю суму як доказ який потрібно врахувати щодо суми наданої на лікування доньки ОСОБА_3 .

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 80 ЦПК України передбачає, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно дост.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Таким чином, відповідачем не спростовується той факт, що їх сумісна дитина ОСОБА_3 тяжко хвора, тобто, цей факт дає право позивачу ставити питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розумінні статті 185 СК України, що також підтверджується виписками з медичних карток стаціонарного хворого № 186053 від 24 грудня 2018 року (а.с.6), де зазначено, що повний діагноз захворювання ОСОБА_3 є новоутворення лівої скронев-підкіркової ділянки головного мозку: (дифузна астроцитома), правобічний геміпарез. Також зазначено, що лікування було шляхом проведення операції 12 грудня 2018 року, а саме часткове видалення пухлини лівої скроневої ділянки. Де вказано, що дитина виписується для подальшого лікування згідно рекомендацій дитячого онколога Інститута рака, спостереження невролога за місцем проживання. В послідуючому контрольна МРТ головного мозку з контрастом і консультацією нейрохірурга. Тобто з цієї виписки вбачається, що насправді лікування дитини ще не закінчено, а воно наразі продовжується з подальшим постійним контролем, що також підтверджується іншою випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 червня 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_3 була призначена супровідна терапія, яка полягала з прийому супрастін, діакарб, ас паркам, ентеросгель, внаслідок чого у дитини була побічна реакція у вигляді шкіряного зуду. Також їй були призначені лікувальні і трудові рекомендації: спостереження дитячого онколога за місцем проживання, діакарб, ас паркам, супрастін. Як вбачається з наданих позивачем чеків (а.с.8-29), то відповідні ліки і були придбані позивачем для своєї дитини, тобто ці письмові докази спростовують доводи відповідача та його представника з приводу того, що у наданих позивачем медичних документів не вбачається призначення лікарем хворій медичних препаратів та медичних процедур у тій кількості та в тих найменуваннях, на які позивач надала платіжні документи, оскільки у комплексі вищевказаних письмових доказів, які узгодженні між собою та не мають між собою протиріч, а тому суд при ухваленні даного приймає їх за належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, враховуючи ті обставини, а саме в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення, з урахуванням того, що позивачем усього було надано квитанцій та чеків на загальну суму 62912,81 грн., але вона просить стягнути з відповідача лише 288954 грн., що не є половиною суми від 62912,81 грн. (оскільки половина суми це 31456,41 грн.), тобто, наразі чітко вбачається той факт, що позивачем взято на себе більшу частину витрат щодо по догляду та лікуванню своєї хворої дитини, хвороба якої остаточно не вилікувана та потребує подальшого лікування та контролю, тобто ще витрат, і тому суд вважає, що за для дотримання балансу між сторонами , верховенства права, диспозитивності, вважає, що за справедливе буде поділити надану позивачу на підприємстві допомогу у розмірі 16625 грн. на обох батьків та відрахувати лише половину цієї суми з суми відповідача, що буде відповідати справедливості, законності та верховенству права, і відрахувати з суми яку просить позивач стягнути з відповідача, а саме з 28894 грн. відрахувати 8312,50 грн. (це є рівно половина тією суми, яку надали на підприємстві позивачу як благодійну допомогу), буде дорівнювати 20581,50 грн., суму яку потрібно задовольнити позивачу та стягнути з відповідача, і саме з цих підстав суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів того, що позивач навмисно замовчує та не повідомляє суду про те, що окремо від фінансової благодійної допомоги від підприємства та профспілки підприємства, вона отримала на лікування доньки ще додаткові гроші, які добровільно збирали працівники підприємства із своїх власних коштів та потім ця сума (більше 20000 грн.) була передана їй без будь-якого обліку, як і не надав доказів того, що придбання електронних гаджетів для дитини, меблів для дитини не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами її хворобою та не є предметами, які вкрай необхідні дитині для лікування та одужання, їх придбання не було рекомендовано лікуючим лікарем. Оскільки з урахуванням того яке саме захворювання є у дитини, то суд вважає, що ці затрати є такими, що полягають у додаткових витратах для покращення самопочуття дитини та надання їй відчуття того, що вона не є такою що не потрібна суспільству і також може як і інші діти, які відповідають її віку, навчатися незважаючи ні на що, дистанційно за допомогою ноутбуку, що їй дуже необхідно для покращення її психологічного стану та відчуття потрібності суспільству, що надасть їй змогу продовжити підтримувати спілкування зі своїми однолітками онлайн, та відволікатися від дуже болючих лікарських процедур, які викликають у неї побочні реакції у вигляді шкіряного зуду, як і те, що дійсно їй потрібно ліжко, оскільки відповідачем не спростований той факт, що це ліжко не є спеціальним для покращення стану здоров`я дитини враховуючи її діагноз хвороби. Тому суд відхиляє вищевказані доводи відповідача та його представника проти позову як не доведені та необґрунтовані.

Слід акцентувати увагу на той факт, що відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Пунктом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , що викликані її хворобою, у розмірі 20581 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно якого процесуальні строки, визначені ст. 354 ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя