Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1181/19

2/330/42/2020

"19" червня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Алека» (адреса розташування: Україна, Запорізька область, Якимівський район, с. Новоданилівка, вул. Поповича, 83А, ) до ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: невідомий), Фермерського господарства «Софія С» (адреса розташування: АДРЕСА_2 , ) про розірвання договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди земельної ділянки укладеним, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди земельної ділянки укладеним, за наступними підставами.

01.01.2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Алека» був укладений договір оренди землі - земельної ділянки №120 у контурі №227А з кадастровим номером :17:006:0025, розташованої на території Новоданилівської сільської ради. Договір був укладений на 10 років, тобто до 26.06.2018 року. Як зазначає позивач, у грудні 2015 року між сторонами договору було досягнуто домовленість про продовження строку дії договору оренди на той самий строк (10 років) після закінчення строку його дії, у зв`язку з чим орендна плата в сумі 3000 гривень за 2016 рік була передана орендарем орендодавцеві завчасно, у грудні 2015 року. 26.07.2016 року орендар в рахунок майбутніх платежів виплатив орендодавцеві 25000 гривень та 10000 гривень, а орендодавець передав директору СФГ «Алека» оригінал державного акту про право власності на землю, що є предметом договору оренди, на підтвердження наміру у подальшому продовжити договір оренди. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті орендодавця його спадкоємці до орендаря не зверталися, тому земельна ділянка продовжувала знаходитися у користуванні позивача, т.я. об`єктивної можливості переукласти договір оренди не було. У травні 2019 року позивачеві стало відомо, що син померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на землю у порядку спадкування, у зв`язку з чим йому було відправлено вимогу щодо укладення нового договору оренди землі. Проте, ОСОБА_1 повідомив, що після отримання свідоцтва уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з іншою особою - ФГ «Софія С».

На підставі викладеного, пізніше уточнивши свої вимоги, позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Софія С» від 19.04.2019 року, зареєстрований 15.05.2019 року з індексним номером 46873227, а також визнати укладеним договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СФГ «Алека» на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоданилівської сільської ради, контур №227А ділянка №120 з кадастровим номером :17:006:0025, на умовах договору від 01.01.2008 року.

Представник відповідачів надав до суду заяву, в якій зазначив про те, що сторона відповідачів первісний позов не визнає з підстав, які викладені у зустрічному позові, який було подано представником ФГ «Софія С» до СФГ «Алека» та ОСОБА_1 . Проте, у подальшому представником було подано заяву про відмову від зустрічного позову, заява судом була задоволена, зустрічний позов залишено без розгляду. Будь-яких інших заяв, відзиву на первісний позов від сторони відповідачів не надходило.

Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, дійсно, 01.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі (а.с. 22), за яким ОСОБА_2 передав в оренду позивачеві земельну ділянку площею 6,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоданилівської сільської ради, контур №227А, ділянка №120 , строком на 10 років.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту ІІІ-ЗП 012611 від 25.04.2002 року (а.с. 24).

Як вбачається з наданих копії накладних (а.с. 25-27), дійсно доречними є доводи позивача про те, що орендодавець ОСОБА_2 мав намір продовжити надавати в оренду вказану земельну ділянку позивачеві, тому отримував від позивача орендну плату за майбутні роки наперед.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а позивач продовжив використовувати вище вказану земельну ділянку, що за життя належала ОСОБА_2 .

Ці факти сторонами не оспорюються, тому вважаються судом достовірно встановленими.

Позивач посилається на те, що, оскільки ОСОБА_2 за життя було наперед отримано орендну плату, це є підставою для пролонгації вказаного кредитного договору, тому позивачем було направлено відповідну вимогу спадкоємцеві орендодавця, відповідачеві ОСОБА_1 .

Однак, ОСОБА_1 , отримавши право власності на спірну земельну ділянку, розпорядився нею на власний розсуд та передав її в оренду ФГ «Софія».

Так, п. 3.1 договору оренди від 01.01.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , було передбачено, що для пролонгації дії договору орендар повинен не менш, ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договору направити на адресу орендодавця повідомлення про відповідний намір.

Дізнавшись про отримання права власності спадкоємцем орендодавця, позивач одразу ж направив вимогу щодо продовження строку дії договору оренди новому власнику земельної ділянки, тобто, як вважає позивач, вжив заходи для пролонгації договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, орендодавець за договором, укладеним строком на 10 років, від 01.01.2008 року ОСОБА_2 помер до закінчення строку дії договору оренди, 04.08.2017 року.

Згідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Як вбачається з наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачем ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку було отримано на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2019 року (право власності зареєстровано у день видачі свідоцтва).

13.05.2019 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про пролонгацію договору оренди.

Проте, всупереч положенням статті 33 Закону України «Про оренду землі», до вказаної вимоги позивачем не було додано проект додаткової угоди, яка повинна бути укладена в обов`язковому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було вжито усіх передбачених законом заходів для скористання своїм переважним правом на укладення договору оренди поновлення договору оренди землі з відповідачем ОСОБА_1 , тому вимоги позивача у частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки між ним та відповідачем ОСОБА_1 , на думку суду, задоволенню не підлягають.

Крім того, з доказів, наданих сторонами, вбачається, що між ОСОБА_1 та ФГ «Софія С» 19.04.2019 року був укладений договір оренди земельної ділянки.

Право ж власності на спірну земельну ділянку, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було отримано ОСОБА_1 лише 26.04.2019 року - видано свідоцтво про право власності у порядку спадкування та зареєстровано право власності у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 розпорядився нерухомим майном (земельною ділянкою), передавши його в оренду, не будучі при цьому власником цього майна та не маючи прав, передбачених законодавством для власників нерухомого майна.

Таким чином, оскільки на момент укладення договору оренди спірної земельної ділянки між відповідачами, ОСОБА_1 не мав необхідного обсягу прав для розпорядження цією земельною ділянкою, доводи сторони позивача у цій частині суд визнає доречними і вважає, що, у відповідності до вимог статті 215 ЦК України, такий договір може бути визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 316, 317, 319, 777 Цивільного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Софія С» від 19.04.2019 року, зареєстрований 15.05.2019 року з індексним номером 46873227.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Згідно до п.3 Розділу ХІІ прикінцевих положень ЦПК України строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії карантину коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суддя: