Справа № 562/533/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Здолбунівський районний суд Рівненської області
головуючого судді Мички І.М.
при секретарі Берун А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Здолбунів, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 16 листопада 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки. Відповідно з умовами вказаного договору, відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 2000 ( дві) тисячі євро.
Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою від 16.11.2017 року.
Відповідно до вказаної розписки, кінцевий строк повернення позики 16 травня 2018 року. На день написання позовної заяви відповідач свої зобов`язання не виконав, а тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав.
Позивач в судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 16 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки. Відповідно з умовами вказаної розписки, відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 2000 ( дві тисячі) євро.
Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується її розпискою від 16.11.2017 року.
Відповідно до вказаної розписки, кінцевий строк повернення позики 16 травня 2018 року.
Свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконав, кошти не повернув.
Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2019 по справі № 369/3340/16-ц вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми.
Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року та 2 липня 2014 року виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати - робити відповідні правові висновки.
Отже, наявна боргова розписки від 16.11.2017 року, яка написана власноруч ОСОБА_2 , підтверджує факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики, оскільки у ній зазначені факт отримання відповідачем від позивача коштів у позику із зазначенням строку їх повернення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Питання про судові витрати вирішено судом згідно норм ст.141 ЦПК України, відповідно до якої витрати позивача на оплату судового збору, які документально підтверджені підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1976 року народження РНОКПП НОМЕР_2 суму в розмірі 2000 ( дві тисячі) євро у рахунок погашення боргу за розпискою від 16.11. 2017 року .
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1976 року народження РНОКПП НОМЕР_2 суму в розмірі 840 ( вісімсот сорок гривень) 80 коп. сплати судового збору та 2 000 ( дві тисячі) гривень відшкодування правових витрат пов`язаних із зверненням до суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: