Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 537/5625/17

провадження № 61-48617св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до редакції газети «Автограф» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою редакції газети «Автограф» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2018 року у складі судді Хіневич В. І. та постанову Полтавського апеляційного суду

від 15 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П.,

Одринської Т. В., Панченка О. О.,

учасники справи

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - редакція газети «Автограф»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до редакції газети «Автограф» з позовом, у якому просив зобов`язати редакцію газети «Автограф» в найближчому її номері (випуску), на тому ж місці таким ж, як і назви рубрик опублікованої статті, шрифтом опублікувати наступне спростування:

«В газеті «Автограф» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 було опубліковано статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де під рубрикою «У ІНФОРМАЦІЯ_13» було опубліковано неправдиву інформацію, в якій, зокрема, зазначено: «ІНФОРМАЦІЯ_9».

Редакція газети «Автограф» приносить свої вибачення перед головою громадської організації «Наш дім Кременчук» ОСОБА_2 за публікацію вищевказаної неправдивої інформації, яка принижує його честь, гідність і ділову репутацію та за своїм змістом та суттю є наклепом. Стягнути з редакції газети «Автограф» відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що на четвертій сторінці газети «Автограф»

НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 було опубліковано без зазначення авторства статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У вказаній статті під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_10», зокрема, зазначено наведена вище інформація.

3. Дана інформація не відповідає дійсності і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача серед мешканців м. Кременчука. Позивача показано аморальною людиною, здатною на отримання коштів від лідера ворожої держави для вчинення хаосу в рідному місті, що є одним з найбільших промислових центрів України.

4. Тим самим його фактично звинувачено у діяннях умисно вчинених на шкоду суверенітету, обороноздатності, державній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого статтею 111 КК України - державної зради.

5. Такі повідомлення в пресі завдало йому значної шкоди і як людині, яка останній час проявляє свою активну громадську діяльність.

6. Його коло спілкування, яке складалося переважно з політичних та громадських діячів, після вказаної публікації значно звузилося, оскільки жодна політична сила та громадськість не має наміру підтримувати стосунки з людиною, в якої відсутні відчуття межі вчинення суспільно-небезпечних діянь, яка працює на ворожу державу, що перебуває у стані війни з Україною.

7. Позивач вважав, що публікація спрямована на те, щоб він взагалі залишив громадську діяльність, оскільки жоден громадянин після її прочитання не наважиться співпрацювати з ним. Виникли у нього ускладнення і в стосунках з членами його сім`ї, до членів якої у знайомих виникли суттєві перестороги через негативне ставлення до нього.

8. Через приниження честі, гідності та ділової репутації надрукованою статтею позивач завдано моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2018 року позов задоволено частково.

10. Зобов`язано редакцію газети «Автограф» в найближчому її номері (випуску), на тому ж місці таким же, як і назва рубрики опублікованої статті шрифтом, опублікувати наступне спростування:

«В газеті «Автограф» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_5 було опубліковано статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_11» було опубліковано інформацію, в якій, зокрема, зазначено: «ІНФОРМАЦІЯ_11 » в Кременчуці.

Редакція газети «Автограф» зазначає що ця інформація є недостовірною.

Стягнуто з редакції газети «Автограф» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн.

Стягнуто з редакції газети «Автограф» на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн.

11. Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю юридичного складу правопорушення, зважаючи на те, що відбулося поширення недостовірної інформації в засобах масової інформації, яка є доступною для сприйняття та використання досить широкого кола осіб; поширена інформація стосується позивача, в статті вживається його прізвище, займані посади, що не заперечується відповідачем; належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачем надано не було; внаслідок поширення недостовірної інформації позивач зазнав порушень його особистих немайнових прав, поширена інформація є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, спотворила та принизила оцінку ділових якостей позивача, негативно впливає на мікросоціальні, міжособисті стосунки, знижує його авторитет серед колег та підриває довіру до нього з боку суспільства.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

12. Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу редакції газети «Автограф» залишено без задоволення. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2018 року залишено без змін.

13. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року, редакція газети «Автограф» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не врахували, що автор статті, проаналізував факти та зробив з них свій власний висновок, судження. Це судження може бути хибним, а може бути і вірним, але в будь-якому випадку це інформація не про факт, а саме про судження, результат творчої, інтелектуальної діяльності автора статті.

16. Заявник також указує на те, що застосовуючи літературні вирази, автор статті реалізував право на власне творче самовираження, гарантоване статтею 54 Конституції України та на свободу слова та свободу поширення власних поглядів та ідей, суджень про факти - стаття 34 Конституції України, і ці права мають такий же конституційний захист, як і право на захист честі та гідності.

Доводи інших учасників справи

17. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

18. Ухвалою Верховного Суду від 07 лютогого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2018 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

19. Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. ОСОБА_2 є одним із засновників та керівником громадської організації «Центр захисту прав громадян Кременчука «Наш дім - Кременчук», що підтверджується відомостями у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

21. На четвертій сторінці газети « ІНФОРМАЦІЯ_7 » НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_5 було опубліковано без зазначення авторства статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У вказаній статті під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_10», зокрема, зазначено: ІНФОРМАЦІЯ_11.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

22. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

23. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

24. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

25. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги,під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Частиною першою статті 402 ЦПК Українив редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

27. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

28. Спір між сторонами виник з приводу спростування недостовірної інформації, опублікованої в газеті « ІНФОРМАЦІЯ_7 » НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 в статті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_11» було опубліковано неправдиву інформацію, в якій, зокрема, зазначено: «ІНФОРМАЦІЯ_11».

29. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

30. Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

31. Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

32. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

33. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

34. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

35. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

36. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

37. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

38. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

39. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

40. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

41. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

42. У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

43. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

44. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень - не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

45. Суди попередніх інстанції дійшли беззаперечного висновку, що відомості, опубліковані в статті «ІНФОРМАЦІЯ_12 » під рубрикою « ІНФОРМАЦІЯ_13» є недостовірними та такими, що порочать честь і гідність позивача, а відтак, підлягають визнанню недостовірними.

46. Проте суди не врахували, що в статті висловлені припущення щодо певних подій та в судових рішеннях не встановили, що поширюючи таку інформацію, насправді ставилось за мету опорочити честь, гідність та ділову репутацію позивача.

47. Також судами залишено поза увагою те, що доведення правдивості суджень, є обмеженням вираження поглядів.

48. Зважаючи на те, що інформація, викладена в статті, не містить фактичних даних, а є вираженням суб`єктивної думки і поглядів, направлених на критичну оцінку певних дій, тобто є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню стосовно їх правдивості, то заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

49. Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

50. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає, що ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу редакції газети «Автограф» задовольнити.

2. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 червня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 15 листопада 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до редакції газети «Автограф» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська