Справа №: 272/238/20
Провадження № 2/272/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка до смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , які належали померлій ОСОБА_2 на підставі рішення Любимівської сільської ради Андрушівського району від 24.05.1995 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок". Житловий будинок за вищевказаною адресою не зберігся.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців немає. При цьому, позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 шляхом подання заяви про прийняття спадщини та частково реалізувала свої спадкові права. Однак, позивачка не в змозі в позасудовому порядку в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 , а саме на вищевказані спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на зазначене спадкове майно не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст.26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника.

Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка та її представник адвокат Яремчук О.В. в підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити.

Представник відповідача Любимівської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.6). На день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована одна в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виданими Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 23.12.2019 №249 та від 10.12.2019 №241 (а.с.9,11). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , які були передані ОСОБА_2 у приватну власність на підставі рішення третьої сесії ХХІІ скликання Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24.05.1995 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок" (а.с.12-13). Рішенням першої сесії VII скликання Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 04 листопада 2015 року "Про переіменування вулиць назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму" вулицю Леніна в с.Любимівка, Андрушівського району, Житомирської області, було перейменовано на вулицю Центральна (а.с.14). Проведеними фактичними замірами вищевказаних спадкових земельних ділянок встановлено, що їх загальна фактична площа становить 0,49 га, що підтверджується план - схемою земельних ділянок (а.с.15). Відповідно до довідки виданої Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 21.04.2020 №70 вбачається, що житловий будинок на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , відсутній (а.с.32).

За життя, а саме 27 жовтня 1997 року ОСОБА_2 був складений заповіт, посвідчений секретарем виконкому Любимівської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області Харченко О.А., відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла належний їй житловий будинок в с.Любимівка, Андрушівського району, Житомирської області, та земельну ділянку площею 0,49 га - ОСОБА_1 (а.с.7). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. Крім того, ОСОБА_2 за життя було складено ще два заповіти, а саме 26 квітня 1998 року відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла свій вклад в Андрушівському збірбанку - ОСОБА_1 , та 30 квітня 1998 року відповідно до положень якого спадкодавиця ОСОБА_2 заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 008022 - ОСОБА_1 (а.с.39-40). Згідно довідки виданої Любимівською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 23.12.2019 №250 вбачається, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння її спадковим майном (а.с.10). Відповідно до копії спадкової справи №665 заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що спадщину яка відкрилась після її смерті за заповітом прийняла ОСОБА_1 , та на ім`я останньої держнотконторою 05 жовтня 2000 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" с.Любимівка, Андрушівського району, розміром 5,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.42-51).

В позасудовому порядку позивачка не в змозі в повному обсязі реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 , а саме на вищевказані спадкові земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства, оскільки спадкодавицею за життя на них не були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що підтверджується листом нотаріуса (а.с.8).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.

Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР від 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавиці, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80-81, 89, 200, 206, 259, 264, 265, 268, 315, 354 ЦПК України, ст.ст.328, 392 ЦК України, ст.ст.525, 534, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,24 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець