ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» червня 2020 року

м. Харків

справа № 643/3174/16-ц

провадження № 22ц/818/2480/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал», представник позивача - Хом`як Р.В.,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року в складі судді Скотаря А.Ю.

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Вказав, що за відповідачами утворилась заборгованість у розмірі 8255,18 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2009 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 5954,92 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2010 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 2300,26 грн. На вказану суму боргу нараховано 1405,64 грн індексу інфляції за час прострочення та 157,28 грн - 3% річних від простроченої суми.

Зазначив, що боржникам направлено рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-денний термін, однак на момент подання позову відповідачі жодних заходів щодо повного погашення заборгованості не вчинили.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9818,10 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2009 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 5954,92 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2010 року по 29 лютого 2016 року - 2300,26 грн; індекс інфляції - 1405,64 грн; 3% річних від простроченої суми - 157,28 грн; судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9818,10 грн, з яких 5954,92 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2009 року по 29 лютого 2016 року; 2300,26 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2010 року по 29 лютого 2016 року; 1405,64 грн - індекс інфляції; 157,28 грн - 3% річних від простроченої суми; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн, по 689,00 грн з кожного.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду поштою 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року - задоволено; заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року - скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

23 січня 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 9818,10 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2009 року по 29 лютого 2016 року у розмірі 5954,92 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2010 року по 29 лютого 2016 року - 2300,26 грн; інфляційні витрати - 1405,64 грн; 3% річних від простроченої суми - 157,28 грн; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 5140,49 грн, а саме: за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 2638,31 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2019 року - 1831,85 грн, інфляційні витрати - 501,57 грн та 3% річних від простроченої суми - 168,76 грн; судовий збір стягнути з відповідачів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2013 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 4889,59 грн; суму індексу інфляції від вказаної суми - 1159,47 грн, три відсотки річних від простроченої суми - 191,97 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2013 року по 31 грудня 2019 року - 3510,58 грн, суму індексу інфляції - 747,74 грн, три відсотки річних від простроченої суми - 134,07 грн, а всього стягнуто 10 633,42 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 980,05 грн; стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення судового збору Комунальне підприємство «Харківводоканал» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 384,20 грн - скасувати, в іншій частині - залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано та порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що посилання суду на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року щодо пропорційного стягнення судового збору є безпідставним, оскільки норми ЦПК України, на роз`яснення яких спрямована вказана постанова, втратили чинність та судом скасовано заочне рішення без повідомлення позивача.

06 квітня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про надання йому повторного строку для надання відзиву на апеляційну скаргу позивача, у зв`язку з тим, що він потребує правової допомоги, яке ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року - задоволено.

Не дивлячись на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року в редакції від 16 травня 2020 року поновлено діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів, відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , 1981 року народження, до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що оскільки щодо відповідача ОСОБА_1 у позові відмовлено у повному обсязі, сплачена ним сума судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення підлягає стягненню з позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2016 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відкрито провадження у справі (а. с. 23, 24).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 9818,10 грн, з яких 5954,92 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2009 року по 29 лютого 2016 року; 2300,26 грн - заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2010 року по 29 лютого 2016 року; 1405,64 грн - індекс інфляції; 157,28 грн - 3% річних від простроченої суми; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1378,00 грн, по 689,00 грн з кожного (а. с. 36).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду поштою 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд (а. с. 39-51).

За подання заяви про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 384,20 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №1 від 10 грудня 2019 року (а. с. 38).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року - задоволено; заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року - скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 67).

23 січня 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 116-117).

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просив, зокрема, судові витрати у справі покласти на позивача, та у заяві від 10 лютого 2020 року також просив, в тому числі, стягнути з позивача на його користь суму сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду у розмірі 384,20 грн (а. с. 103-104, 130-131).

Оскаржуваним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суму індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми у загальному розмірі 10 633,42 грн; вирішено питання щодо судових витрат, зокрема, стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, пункту 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, пункту 88 рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Частиною 6 статті 285 ЦПК України передбачено, що до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою підлягає сплаті судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на грудень 2019 року, коли ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення суду це становило 384,20 грн.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами визначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 та скасовано заочне рішення суду від 23 червня 2016 року, при ухваленні рішення по суті спору у справі судом першої інстанції обґрунтовано вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду у розмірі 384,20 грн. При цьому, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 судом відмовлено, та в цій частині рішення суду не оскаржено. Також, не оскаржено судове рішення ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківводоканал» про те, що посилання суду на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року є безпідставним, оскільки норми ЦПК України, на роз`яснення яких спрямована вказана постанова, втратили чинність, судова колегія відхиляє, оскільки норми чинного ЦПК України регулюють питання щодо розподілу судового збору за результатом розгляду справи аналогічним чином, тому надані у вказаній постанові тлумачення не втратили своєї актуальності.

Твердження Комунального підприємства «Харківводоканал», що судом скасовано заочне рішення без повідомлення позивача, спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що позивачем отримано копію ухвали суду про призначення заяви про перегляд заочного рішення суду до розгляду, копію ухвали та судову повістку на 27 грудня 2019 року о 10-00 годині, що підтверджується поштовим повідомленням (а. с. 57). Крім того, такі доводи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне вирішення справи в частині стягнення судового збору.

Отже, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права в оскаржуваній частині.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Згідно із пунктом 22 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Оскільки судовий збір за подачу апеляційної скарги у разі оскарження судового рішення лише в частині розподілу судових витрат не сплачується, підстави для стягнення судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 червня 2020 року.