Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 524/7562/19

провадження № 61-5742ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л. Я. Левітана», третя особа - директор Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л. Я. Левітана» Вертюх Олександр Миколайович, про визнання незаконним наказу про порушення трудової дисципліни,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л. Я. Левітана» (далі - КП «Кременчуцьке тролейбусне управління») в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 23 вересня 2019 року № 462 «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 », винесений директором КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом О. М.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу рухомого складу на КП «Кременчуцьке тролейбусне управління». Наказом від 23 вересня 2019 року № 462 «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 », винесеним директором КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом О. М., визначено дні 19 вересня 2019 року та 20 вересня 2019 року - прогулами без поважних причин. Позивач вважала вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зі змісту вищезазначеного наказу убачається, що ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу рухомого складу підприємства згідно з наказом від 19 вересня 2019 року № 435, але вона з`явилася на роботі лише 23 вересня 2019 року. На думку відповідача, у такій спосіб вона допустила прогули без поважних причин. Разом з тим, як вважала позивач, законодавець не зобов`язує працівника виходити на роботу наступного робочого дня після оголошення рішення про поновлення на роботі. А тому після видання наказу про поновлення працівника на роботі роботодавець повинен не лише належним чином повідомити про це працівника, а й ознайомити його з наказом під розписку або надіслати копію такого наказу йому поштою. Проте, наказ від 19 вересня 2019 року № 435 їй вручено лише 23 вересня 2019 року, коли вона прибула на роботу.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ від 23 вересня 2019 року № 462 «Про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 », винесений директором КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» Вертюхом О . М. Стягнуто з КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не мав законних підстав вважати дні 19 та 20 вересня 2019 року для ОСОБА_1 прогулами без поважних причин, оскільки позивача ознайомлено з наказом про її поновлення на роботі лише 23 вересня 2019 року. Крім того відомостей, про внесення відповідного запису до трудової книжки ОСОБА_1 суду не надано. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення про поновлення на роботі не було виконано належним чином, оскільки до трудової книжки позивачки не було внесено відповідний запис.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу КП «Кременчуцьке тролейбусне управління ім. Л.Я. Левітана» задоволено. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2019 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Кременчуцьке тролейбусне управління ім. Л. Я. Левітана», третя особа - директор КП «Кременчуцьке тролейбусне управління ім. Л. Я. Левітана» Вертюх О. М., про визнання незаконним та скасування наказу про порушення трудової дисципліни відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» 1 152, 60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважав посилання місцевого суду на положення статті 63, 65 Закону України «Про виконавче провадження» помилковими, оскільки виконавчий лист на примусове виконання видавався але не направлявся, трудова книжка знаходилася у позивачки, а рішення суду виконано негайно та добровільно.

ОСОБА_1 у березні 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, зокрема запропоновано заявнику сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема дублікат квитанції від 07 травня 2020 року № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду від 10 березня 2020 року, заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 545/1151/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л. Я. Левітана», третя особа - директор Комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л. Я. Левітана» Вертюх Олександр Миколайович, про визнання незаконним наказу про порушення трудової дисципліни, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року.

Витребувати з Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 524/7562/19.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик