Номер провадження: 22-ц/813/2821/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року про зупинення провадження, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту родинних стосунків, визнання недійсним заповітів, визнання недійсним договорів дарування, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договорів іпотеки.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним заповітів, визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації та визнання права власності на рухоме та нерухоме майно.

30 травня 2019 року адвокат Карпенко В.І., представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням про зупинення провадження по справі.

У обґрунтування клопотання ОСОБА_7 зазначила, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/8008/18-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та інш. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно. Протокольною ухвалою від 3 липня 2018 року було прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_5 , в якій, серед іншого, остання ставить питання про визнання за нею права власності на 1/2 частину об`єктів нерухомості, що належали померлому ОСОБА_8 , посилаючись на приписи ст. 74 СК України.

Виходячи з резолютивної частини позовної заяви ОСОБА_2 по цій цивільній справі № 522/23712/16, вбачається, що останній заявляє вимоги, серед іншого, про визнання власності на 1/4 частину об`єктів нерухомості, обґрунтовуючи це колом спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_5 згідно уточненої позовної заяви в рамках розгляду справи № 522/8008/18 заявляє вимоги про визнання права власності на 1/2 частини тих самих об`єктів, та, логічно припустити, що, у випадку задоволення позовних вимог останньої, відбудеться перерозподіл спадкової маси, і тому, є об`єктивні причини для зупинення провадження по цивільній справі № 522/23712/16-ц до набрання рішенням законної сили по цивільній справі № 522/8008/18-ц.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року клопотання задоволено. Провадження по справі № 522/23712/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту родинних стосунків, визнання недійсним заповітів, визнання недійсним договорів дарування, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договорів іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним заповітів, визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації та визнання права власності на рухоме та нерухоме майно зупинено до набрання рішенням законної сили по цивільній справі провадження по справі № 522/8008/18-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність ухвали, просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що зупинивши провадження у даній справі, суд порушив право скаржника на розумні строки розгляду справи, тобто право, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Більш того, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини(факти), які є предметом судового розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 , також, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення права сторони на розгляд справи у розумний строк, просив скасувати ухвалу суду, та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначав, що ухвала постановлена у порушення приписів ст. 251 ЦПК та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а саме порушення права сторони на розгляд справи у розумний строк. Суд не проаналізував предмети спорів у цивільних справах і не вказав обставини, які б давали висновки про, те що наявність спору у справі № 522/8008/18-ц за позовом ОСОБА_5 виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги, враховуючи що позивачем пред`явлено позов з підстав ст. 255 ЦК України та 1216, 1258 ЦК України.

У своєму відзиві ОСОБА_7 представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначила, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними доказами. Щодо порушення розумних строків розгляду справи, через постановлення ухвали про зупинення провадження у справі, представник відповідачів, зазначила, що зі змісту обох позовів просліджується необхідність, на думку позивачів, призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, проте попри довготривалості вказаної справи та обурень з цього приводу апелянтів, жодна сторона не подала клопотання про призначення такої експертизи. Позивач ОСОБА_5 , в рамках розгляду справи № 522/8008/18, заявляє вимоги про визнання права власності на 1/2 частини тих самих об`єктів спадщини, що і позивач ОСОБА_2 по цивільній справі № 522/13712/16, тому, логічно припустити, що, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , відбудеться перерозподіл спадкової маси, і тому, є об`єктивні причини для зупинення провадження по цивільній справі № 522/13712/16-ц до набрання рішенням законної сили по цивільній справі № 522/8008/18-ц.

У своїй відповіді на відзив, ОСОБА_1 , зазначила, що клопотання щодо посмертної судової психіатричної експертизи не заявлялось, тому, що суд зупинив провадження у справі на стадії збору доказів, які обов`язково мають бути у справі, під час проведення експертизи. Заявляти клопотання про проведення такої експертизи без наявності усіх доказів було б передчасним. Інші доводи відзиву на апеляційну скаргу, не спростовують обставини, які викладені в апеляційній скарзі.

У своєму відзиві ОСОБА_9 , представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначила, що результати розгляду справи №522/8008/18 за позовом ОСОБА_5 , прямо впливають на розгляд даної справи, в якій зупинено провадження по справі, оскільки фактично стосуються предмету позову. Твердження апелянтів про порушення розумних строків розгляду справи є необґрунтованим. З огляду на той факт, що провадження по справі № 522/13712/16-ц відкрито ще 28 грудня 2016 року, а позивачем навіть не додано клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_7 , представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та зупиняючи провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави, визначені п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України для зупинення провадження.

Проте з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Пунктом шостим частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту родинних стосунків, визнання недійсним заповітів, визнання недійсним договорів дарування, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договорів іпотеки, в якому просив встановити факт родинних стосунків, визнати недійсними заповітів, визнати недійсними договорів дарування, визнати право власності в порядку спадкування, визнати недійсними договорів іпотеки (а.с. 40-53 т.1).

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначив, що після смерті його батька ОСОБА_8 відкрилася спадщина на майно. Позивачем було подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Проте, після звернення до нотаріуса з`ясувалося що майже все майно було відчужене спадкодавцем незадовго до його смерті на користь іншого сина ОСОБА_3 та на користь його матері ОСОБА_10 . Правочини, які оскаржуються були укладені в період гострого погіршення здоров`я, що підтверджується медичною документацією. Тому, оскільки правочини укладалися особою, яка в силу хвороби не була здатна розуміти значення своїх дій, вони мають визнатися недійсними з підстав передбачених ст. 203, 215, 225 ЦК України.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним заповітів, визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації та визнання права власності на рухоме та нерухоме майно.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок тяжкої хвороби ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8 . Після відкриття спадщини, ОСОБА_1 стало відомо. Що рік до смерті, знаходячись у тяжкому фізичному та психічному стані ОСОБА_8 склав 15 заповітів та численні правочини, щодо відчуження майна, яке йому належало, на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зареєстрував зі ОСОБА_11 шлюб за два місяці до своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, зазначила, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа (522/23712/16) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту родинних стосунків, визнання недійсним заповітів, визнання недійсним договорів дарування, визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договорів іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , про визнання недійсним шлюбу, визнання недійсним заповітів, визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації та визнання права власності на рухоме та нерухоме майно.

Виходячи зі змісту позовних заяв по цій цивільній справі № 522/23712/16, вбачається, що заявлені вимоги, серед іншого, про визнання власності на 1/4 частину об`єктів нерухомості, обґрунтовуючи це колом спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_5 згідно уточненої позовної заяви в рамках розгляду справи № 522/8008/18 заявляє вимоги про визнання права власності на 1/2 частини тих самих об`єктів, та, логічно припустити, що, у випадку задоволення позовних вимог останньої, відбудеться перерозподіл спадкової маси, і тому, є об`єктивні причини для зупинення провадження по цивільній справі № 522/23712/16-ц до набрання рішенням законної сили по цивільній справі № 522/8008/18-ц.

Пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і, передбачити усунення яких неможливо.

Єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд в порушення норм процесуального законодавства формально розглянув заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, своє рішення, щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, а лише констатував існування справи №522/8008/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ін. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в провадженні Приморського районного суду м. Одеси, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до набрання законної сили рішення в іншій справі.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 25 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А.Гірняк