ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанов приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Соботник Р.В., звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. та прохав про наступне: визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника; скасувати постанову приватного виконавця про арешт частки боржника в статутному капіталі господарського товариства.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанов приватного виконавця залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця з вимогою визнати його дії неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на його грошові кошти, як боржника та на його частку у статутному капіталі господарського товариства.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 200/16684/17, який видано Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Леверідж» грошових коштів у сумі 5952167 гривень 84 копійок, відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І.В.

Підставою для відкриття ним виконавчого провадження став виконавчий лист та інформація про наявність у боржника ОСОБА_1 відкритого банківського рахунку у АТ «УкрСиббанк», місцем реєстрації якого є нежитлове приміщення у межах м. Києва.

Після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець набув права на здійснення заходів з примусового виконання судового рішення.

В межах виконавчого провадження, приватним виконавцем Жаботинським І.В. направлено на адресу АТ «УкрСиббанк» платіжну вимогу про примусове списання коштів з рахунку боржника ОСОБА_1 , проте вимога повернулася без виконання з відміткою про закриття вказаного рахунку.

Разом з тим, встановлено, що боржник має відкриті банківські рахунки у інших банківських установах в межах виконавчого округу м. Києва. Отже, у боржника ОСОБА_1 наявне майно у м. Києві.

Внаслідок цього, твердження про відсутність у нього будь-якого майна у м. Києві, не відповідають дійсним обставинам, встановленим під час розгляду справи.

З викладених підстав у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовив.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 ч. 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 даного Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, зазначені норми законодавства визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та абзац 2 ч. 2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження").

Зі змісту наведеної норми ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 200/16684/17, який видано Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Леверідж» грошових коштів у сумі 5952167 гривень 84 копійок, відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І.В

Як слідує із постанови, ОСОБА_1 його місце проживання (реєстрації), зазначено : АДРЕСА_1 (а.с.3).

Звернувшись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, ОСОБА_1 . зазначив про відсутність законних підстав прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, оскільки його місцем проживання є місто Івано-Франківськ.

Тобто підставою оскарження дій приватного виконавця на думку скаржника, є порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання судового рішення та вчинення ним у межах цього виконавчого провадження виконавчих дій.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано скаржником, що він має відкриті банківські рахунки у інших банківських установах в межах виконавчого округу м. Києва.

Приватний виконавець Жаботинський І.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з п. 6.1, 6.2 ст. 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в п. 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України «Про виконавче провадження», у якому йдеться про «кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

В ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У зв`язку із викладеним та враховуючи, що у ОСОБА_1 за інформацією з Договору поруки №/1-П від 23.03.2007 був відкритий рахунок у АТ УкрСиббанк з місцем реєстрації у місті Києві, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність порушення правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника в іншому виконавчому окрузі правильними.

За наведеного, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: