Справа № 559/2620/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2013 року Рачинською сільською радою Дубенського району Рівненської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду стало те, що сторони не знаходять спільної мови у вирішенні сімейних проблем. Вони різні люди і не можуть співіснувати. Між ними постійно виникають сварки та скандали, свідок яких стає син. У них різні характери та погляди на життя. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним. Просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданої до суду заяви, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 25 вересня 2013 року Рачинською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 8, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого сторони зазначені батьками (а.с. 5, 6).

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи, що спору відносно визначення місця проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін немає, син проживає з матір`ю, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити його проживати разом з матір`ю.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 25 вересня 2013 року Рачинською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 8, розірвати.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» №540-ІХ від 30 березня 2020 року визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках автоматично продовжуються на період дії карантину.

Суддя: Р.В. Ралець