Справа № 303/1149/20
ряд стат. звітн. -17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Варга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Мукачівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Верхній Коропець Мукачівського району.

18 лютого 1978 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20 січня 2014 року № 3, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

02 вересня 1986 року, заявник розірвала шлюб з громадянином ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2016 року, виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

18 серпня 2011 року, вдруге уклала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20 квітня 2013 року № НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління.

24 жовтня 1996 року, заявник розірвала шлюб з громадянином ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 13 листопада 2002

року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції.

Батько заявника - ОСОБА_7 , за національністю є німець, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_4 від 11 грудня 2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського районного управління юстиції, актовий запис №01.

Бабуся заявника - ОСОБА_8 (по лінії батька), за національністю є німка, що підтверджується

рішенням Мукачівського районного суду від 03 серпня 2000 року.

Однак, у свідоцтві про народження відсутні відомості щодо національності дитини, тобто заявника. У витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища теж відсутні відомості про національність нареченої.

Всі члени родини заявника дотримуються німецьких традицій, шанують католицькі свята та звичаї, в повсякденному житті, розмовляють німецькою мовою, у зв`язку з чим прагне зберегти своє етнічне німецьке походження.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Поряд з тим, в свідоцтві про народження не вказано, ким є заявник за національністю, такий стан справ порушує її особисті права в частині приналежності до німецької національності.

При зверненні до Мукачівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо усунення неточностей в національності, заявнику було відмовлено та порекомендовано звернутись до суду та встановити юридичний факт.

Згідно з правовими приписами ст.ст. 1, 3 Закону України «Про національні меншини в

Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження

рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток

національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом

держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин,

держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До

національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю,

виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 Закону

України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право

вільно обирати та відновлювати національність. Примушення у будь-якій формі до відмови від

своєї національності не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. В ч, 2 ст. 300 ЦК України також зазначено, що фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин", кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібне та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від представника зацікавленої сторони надійшла заява про розгляд даної справи без участі їх представника, вирішення заяви залишають на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлено вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з правовими приписами ст.ст. 1, 3 Закону України «Про національні меншини в

Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження

рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток

національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом

держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин,

держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До

національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю,

виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Статтею 11 Закону

України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право

вільно обирати та відновлювати національність. Примушення у будь-якій формі до відмови від

своєї національності не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. В ч, 2 ст. 300 ЦК України також зазначено, що фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин", кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібне та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223 ч.4, 259, 263, 254, 265, 268, 293, 315 ЦПК України, Законом України «Про національні меншини в Україні»,-

Р І Ш И В :

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за національністю «німка».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2020 року.

Головуючий В.М. Довжанин