Справа № 357/8367/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що з 28.09.2012 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22.02.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.06.2016 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. Вказує, що сторони не досягли згоди з приводу місця проживання дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до Служби у справах дітей із відповідною заявою, за результатами розгляду якої остання рекомендувала досягнути домовленості між собою. Позивач працює на посаді молодшого інспектора відділу охорони в Білоцерківській виправній колонії №35, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Зазначає, що з лютого 2019 року по теперішній час син проживає та зареєстрований за адресою проживання позивача в однокімнатній квартирі. Дитина прихильна до батька та в свої майже сім років виявила бажання проживати з позивачем. Вказує, що відповідачка з червня 2018 року по жовтень 2018 року перебувала в Польщі, а дитина проживала разом з позивачем. По поверненню, відповідачка стала проживати зі своїм співмешканцем на орендованій квартирі. Власного житла та постійного доходу відповідачка не має. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визначити місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

16.09.2019 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про встановлення місця проживання дитини, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування вимог вказала, що дійсно з кінця жовтня 2018 року з відповідачем проживають окремо. Зазначає, що ОСОБА_1 систематично вчиняє неправомірні дії стосовно неї та її малолітнього сина. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з матір`ю, а не з батьком. На даний час вона працює, робочий день триває з 9 год. до 17 год., а тому має можливість проводити дитину до школи, займатися її вихованням, виходити на прогулянки. Також, оскільки вона має стабільний дохід, має можливість забезпечити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Крім того, позивачка вказує, що проживає у комфортабельній двокімнатній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Зазначає, що шкідливих звичок не має, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. А тому, просить суд, визначити постійне місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 ; встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 : першої та третьої суботи, кожного календарного місяця, починаючи від 9 год до 18 год; другої та четвертої неділі, кожного календарного місяця, починаючи з 9 год до 18 год.

Ухвалою суду від 20.09.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року зустрічна позовна заява ОСОБА_3 об`єднана з первісною позовною заявою.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року закрито підготовче судове засідання у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник первісний позов підтримали в повному обсязі надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просили відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили зустрічний позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові.

Третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання свого представника не направила, направила клопотання про розгляд справи за відсутності її представника, при винесенні рішення просила керуватися інтересами дитини.

З`ясувавши думку сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісну позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а зустрічну позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що сторони з 28.09.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року було розірвано, що підтверджується відповідним рішенням /а.с. 8/.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с. 7/.

Як пояснив позивач за первісним позовом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_5 фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , що також підтверджується актом про фактично проживаючих осіб від 16.07.2019 року, складеним КП БМР МСЗ. Крім того, в акті зазначено, що тимчасово відсутні із числа зареєстрованих з 01.12.2018 року - ОСОБА_3 /а.с. 11/. Даний факт сторонами не заперечується.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 працює в Білоцерківській виправній колонії №35 на посаді молодшого інспектора відділу охорони, дохід за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року за виключенням аліментів склав 48 363,71 гривень /а.с. 9/, позитивно характеризується за місцем роботи та згідно характеристики зі школи /а.с.24-25/.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Давидюк О.А. від 11.01.2019 року, відкрито виконавче провадження №ВП 58029521 з примусового виконання виконавчого листа №357/4488/16-ц, 6/357/114/18 виданий 15.05.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 20/.

21.11.2018 р. позивач за первісним позовом звертався до у Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області щодо вирішення спору між ним та колишньою дружиною про визначення місця проживання сина, за результати розгляду якої комісією рекомендовано батькам досягнути домовленості між собою про участь батьків у вихованні сина /а.с. 14/.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.12.2018 року, складеними Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, встановлено, що за місцем фактичного проживання дитини позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 створені всі належні умови для життя дитини /а.с. 12/.

За вимогами зустрічного позову ОСОБА_3 просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 з нею за місцем її проживання по АДРЕСА_3 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.12.2018 року, складеними Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживають без реєстрації за згодою власника, без укладення договору оренди, ОСОБА_8 - співмешканець матері, ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_5 . За даною адресою створені всі належні умови для життя дитини.

У вказаному житлі ОСОБА_3 проживає разом із співмешканцем, за згодою власників, без укладення договору оренди.

Заперечуючи проти доводів позивача за первісним позовом, відповідачка за первісним позовом - позивачка за зустрічним позовом надала довідку ДНЗ №35 «Вербиченька» від 06.09.2019 року №106/01-04 про те, що ОСОБА_5 , 31.10.2012 року дійсно відвідує садок, психолого-педагогічну характеристику на вихованця групи №8 навчального закладу комбінованого типу (ясла-садок) №35 «Вербиченька» від 11.03.2019 року №25/01-04, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує садок з вересня 2015 року, за весь період відвідування дитячого садка на батьківських зборах, дитячих ранках та святах була присутня лише мати, наразі батьки приводять і забирають хлопчика по домовленості; та довідку від 11.07.2019 року №б/н про те, що дитина ОСОБА_5 починаючи з 01.12.2018 року систематично відвідував спортивну секцію з рукопашного бою та фріфайту, з ініціативи батька ОСОБА_1 припинив відвідування спортивної секції з 29.01.2019 року /а.с. 42,44, 47, 62/.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 працює в ТОВ «Київхліб» з 08.01.2019 року на посаді представник торговельний, дохід за останні 6 місяців склав 54 868,67 гривень.

Також, в матеріалах зустрічної позовної заяви міститься розрахунок заборгованості від 06 лютого 2019 року №140, за яким, станом на 01 лютого 2019 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів становить 34 843,39 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року звільнено ОСОБА_1 від сплати вказаної заборгованості по аліментам, які стягуються на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом у справі №357/4488/16-ц, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15 травня 2018 року, в сумі 34 843,39 грн.

21.07.2019 р, 06.08.2019 р., 12.09.2019 р., відповідачка за первісним позовом зверталась до органів поліції із заявами щодо чинення перешкод з боку ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною /а.с.50-53/.

За результатами проведення перевірок за зверненнями ОСОБА_3 , у висновках правоохоронних органів зазначалося про закінчення перевірки по факту звернення ОСОБА_3 та рекомендовано для вирішення спірних питань з колишнім чоловіком, тощо, звернутися до суду /а.с.54-60/.

Предметом спірних правовідносин у цій праві є визначення місця проживання дитини за первісним та зустрічним позовами.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення норми вищенаведеної ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Разом з тим, суд приймаючи рішення у справі враховує рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 19.11.2019 р. № 824, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із його батьком ОСОБА_1 /а.с. 104/

Крім того, у зв`язку з розглядом даного спору з малолітнім ОСОБА_5 була проведена психологічна діагностично-корекційна та розвивальна робота в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Згідно з висновками практичного психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» О.А. Росохач, затвердженим керівником закладу 04.11.2019 року: «За мамою ОСОБА_5 дуже скучив, але говорить, що хоче жити з батьком. Тести показують, що поряд з батьком хлопець почуває себе більш впевнено і захищено». Наведене підтверджується висновком психолога щодо психічного обстеження в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с. 134/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є вчителем малолітнього ОСОБА_5 , пояснила, що сторони піклуються та займаються дитиною, мама ОСОБА_3 приводить сина в садок, однак забирає з садка дуже рідко. Зазначає, що побачивши батька ОСОБА_5 радіючи біжить до нього.

В судовому засідання також було допитано свідка ОСОБА_10 , яка є сусідкою позивача за первісним позовом, яка також пояснила, що ОСОБА_5 виявляє більшу прихильність до свого батька, оскільки ОСОБА_1 хороший батько і належно займається вихованням дитини. ОСОБА_5 набагато краще буде проживати з батьком, що підтверджує і сам син.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 , яка є близькою подругою відповідачки за первісним позовом, та яка пояснила, що малолітній ОСОБА_5 не отримує належного догляду батька, а тому вважає, що дитині краще буде проживати з матір`ю, оскільки вони є непослідовними, викликані негативним ставленням до ОСОБА_1 та суперечать встановленим обставинам по справі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, вказано про необхідність відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Тобто, при вирішені справ про визначення місця проживання дитини, суд не може будувати логіку свого рішення за принципом: визначити місце проживання дитини із мамою, якщо не встановлено виняткових обставин.

Такого висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року у справі № 185/6994/15-ц.

За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність дитини до батька, її бажання та фактичне місце проживання сина з батьком, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_1 .

На теперішній час, мешкаючи з батьком, ОСОБА_5 залишився проживати у звичному для нього середовищі, він спілкується зі своїми однолітками, має багато друзів. Батько піклується про його фізичне та духовне виховання, займається його оздоровленням. В судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що дитина більше прихильна до батька.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог і їх задоволення, та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог..

Доводи позивачки за зустрічним позовом не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 15, 20, 29 ЦК України, ст.ст. 141, 160, 161, 180-183, 191 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради Кївської області (адреса: вул. Першотравнева, буд. 8, м. Біла Церква, Київська обл., 09100, ) про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області (адреса: вул. Першотравнева, буд. 8, м. Біла Церква, Київська обл., 09100, ) про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, але не пізніше ніж через тридцять днів з дня ухвалення Кабінетом Міністрів України рішення про закінчення карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 24.06.2020 року.

СуддяБ. І. Кошель