Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/281/20
Провадження № 2/494/304/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами справи №494/281/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду позов про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Ухвалою Березівського районного суду від 17 березня 2020р. провадження по справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження по справі судом встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч.1 ст. 177 ЦПК України, оскільки до позову не додано оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 840,80 грн, подачу якого передбачено пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Водночас, позивач подала заяву про звільнення від сплати судового збору, оскільки має скрутне матеріальне становище.

Щодо клопотання про звільнення сплати судового збору, то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму№10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя№R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року№3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України,

забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд вважає зазначити, що надані докази на підтвердження скрутного матеріального становища не свідчать цього, оскільки згідно довідки від 13.02.2020 року позивач отримала допомогу по вагітності та пологах в розмірі 2159,94 грн. Відомості з Пенсійного фонду України свідчать про те, що вона мала дохід по 2017 рік, однак даних щодо 2018-2020 року не надані.

За таких обставин, позивачу необхідно сплати судовий збір у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір».

Вказаний недолік перешкоджає продовженню розгляду справи по суті.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та такою, що підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Разом з цим, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID19» на всій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин, який продовжено до 22 червня 2020 року, тому справу необхідно призначити до розгляду на 30.06.2020 року на 10 годину 45 хв.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви до 29.06.2020 року.

Наступне судове засідання призначити на 30.06.2020 року на 10:45 год.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар