23.06.2020 Справа № 756/8123/19
Унікальний № 756/8123/19
Провадження № 2/756/1369/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Володарського В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Національної поліції в особі Управління патрульної поліції Головного управління національної поліції в м.Києві, про відшкодування шкоди заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у червні 2019 року звернувся до суду із вищезазначеним позовом про відшкодування шкоди заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 4.02.2019р. щодо ОСОБА_1 к.р. №4 батальйону №4 полку №1 УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Трушиною Я.В. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Даний протокол направлений до Оболонського районного суду м.Києва.

Постановою судді Оболонського районного суду м.Києва Андрейчука Т.В. від 22 квітня 2019р. (справа № 756/2182/19) справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому суд визнав, що, враховуючи пояснення ОСОБА_1 та його захисника, відеозапис з оформлення адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього з відеореєстратора серії АА №00021 від 04 лютого 2019 року, дані протоколу про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2019 року серії БД №292220, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 04 лютого 2019 року відмовився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я. Відтак, у суду відсутні належні та допустимі докази вчинення останнім адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито.

Позивач зазначає, що право на відшкодування шкоди та порядок такого відшкодування прямо передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивач вказує, що йому спричинено істотну моральну (немайнову) шкоду, це пов`язано із тривалими незаконними діями поліцейських щодо нього після незаконної зупинки, погрозами застосувати засоби примусу, незаконними та необґрунтованими підозрами у тому, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначає, що зазначені підозри повністю спростовано, оскільки, згідно результатів медичного огляду, який він пройшов самостійно, встановлено, що у стані наркотичного сп`яніння він не перебував, а відтак, дії поліцейських стали результатом виключно їх упередженості до нього. Окрім того, поліцейськими фактично було введено ОСОБА_1 в оману стосовно можливості пройти огляд самостійно, саме тому він це й зробив, а сам факт проходження огляду свідчить про відсутність у нього наміру від нього ухилитися.

Внаслідок таких незаконних дій поліцейських щодо ОСОБА_1 він відчув свою безпорадність та незахищеність перед свавіллям з боку представників влади.

ОСОБА_1 вказує, що увесь час, який вказано вище, як час перебування під судом, він постійно переживав та відчував занепокоєння з приводу того, що може бути позбавлений права керування транспортними засобами, що позбавить його можливості вести нормальний спосіб життя на цілий рік. Окрім того, весь цей час він відчував постійне пригнічення від самого факту несправедливих підозр у тому, що він керував транспортним засобом навіть не просто у стані сп`яніння, а сп`яніння наркотичного. Розмір відшкодування моральної шкоди рахує виходячи від дати складання протоколу про адміністративне правопорушення , тобто 04.02.2019 , до вступу постанови в законну силу, тобто до 03.05.2019 . Цей строк складає 3 місяці 1 день. Зазначає, що враховуючи ст.12, ч.1 ст.13, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду» якщо мінімальний розмір відшкодування складає 1 мінімальну заробітну плату за місяць перебування під слідством та судом, то в даному випадку таке відшкодування складає 2,97 мінімальної зарплати. Розмір мінімальної зарплати з 01 січня 2019 р. становить 4173 грн., а тому мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди складає за розрахунком позивача 12393 грн. 81 коп., проте заподіяну моральну шкоду оцінює в 30 000 грн.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 2,12,13 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив суд стягнути з держави шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування матеріальної шкоди (у вигляді витрат на правову допомогу) у розмірі 10000 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. 00 копійок як відшкодування моральної шкоди , а також судові витрати відповідно до поданих у судове засідання документів. Орієнтовний розмір судових витрат складає: витрати на правову допомогу - 5 000 грн., поштові витрати 500 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження.

01.08.2019 року УПП у м.Києві ДПП подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки під час несення служби командиром було зупинено транспортний засіб, за кермом якого був позивач, під час перевірки документів у водія, виникла підозра, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, але позивач відмовився. Внаслідок вищевказаних подій було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 292220 від 04.02.2019 про притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол було направлено до Оболонського районного суду м. Києва, де відкрито провадження № 3/756/1521/19 та прийнято рішення від 22.04.2019 про закриття провадження по даній справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідач вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії.

Підсумовуючи вище викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідачі не завдавали ані матеріальної, ані моральної шкоди, так як ніяких рішень щодо позивача відповідачі не приймали, відтак немає жодної підстави для компенсації матеріальної та моральної шкоди позивачу.

20.11.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що відзив був поданий неуповноваженою особою, окрім того даний документ не відповідає обставинам справи та вимогам закону по суті.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились про розгляд справи були повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеоматеріали долучені до адміністративної справи №3/756/1521/19, № справи 756/2182/19, давши оцінку доказам в сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

04.02.2019 року в м.Києві по вул. Я.Івашкевича, 14 к.р.№ 4 бат.№ 4 п.№1 УПП у м.Києві ДПП, ст.л-т поліції Трушина Я. В. склала відносно ОСОБА_1 протокол серії БД №292220 зі змісту якого убачається, що 04.02.2019 о1 год.55 хв. в м.Києві по вул. Івашкевича, 14 водій керував т.з. «Ford mustang» д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду м.Києва від 22 квітня 2019р. (справа № 756/2182/19) справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, тимчасове вилучення посвідчення водія, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 5 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відтак, ст. 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно, за приписами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Аналізуючи вищезазначені обставини в даній справі та застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод суд прийшов до висновку про захист порушеного права позивача саме в обраний ним спосіб.

Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95, N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначення розміру відшкодування моральної шкоди особі відносно якої було складено працівниками поліції протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за яким судом провадження по справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з характеру, способу та терміну порушення прав позивача як людини і громадянина, з метою компенсувати в повному обсязі понесені ОСОБА_1 моральні страждання суд вбачає необхідним частково задовольнити позов та стягнути за рахунок державного бюджету 5000 грн. моральної шкоди, оскільки відповідачем доводи позивача не спростовано. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, є справедливим, розумним та доцільним.

Стосовно стягнення 10000 грн. відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на правову допомогу, які понесені позивачем за надання правової допомоги адвокатом у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд відмовляє, оскільки витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката, не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень ЦК України, вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. У п.6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством .

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати, встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати :

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.133, 141 ЦПК України слід стягнути з держави за рахунок коштів державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь позивача 5000 грн. документально підтверджених витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, ч.6 ст.82, 83, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з держави за рахунок коштів державного бюджету з Державної казначейської служби України (, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, будинок 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок як відшкодування моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23.06.2020 року.

Суддя Н.О. Яценко