ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1549/20 Справа № 211/2120/17 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Вірка Віктора Вікторовича, на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року , ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 390 768,90 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. завданих в результаті дорожьо-танспортної пригоди та судові витрати в розмірі 4547,69 грн.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначила, що 07 травня 2016 року о 10-05 годині сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті чого транспортний засіб, який належить їй на праві власності зазнав механічних пошкоджень. Судом, в постанові від 19.09.2016 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєному ДТП. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № Д22/05/16 від 27.05.2016 р. сума шкоди, завданої їй внаслідок ДТП становить 437768,90 грн. ПрАТ СК «ВУСО» їй виплачено страхову відшкодування в сумі 49000,00 грн. тому з врахуванням різниці просить стягнути завдані їй матеріальні збитки. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено моральної шкоди, яку оцінює в сумі 20000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 390768, 90 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., судові витрати 4547,69 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 та його представник Вірко В.В. , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначають, що висновок експерта є свавільним, розмір завданих збитків є значно завищеним. Експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за надання невірного висновку, що суперечить вимогам про проведення експертизи. Судом не встановлено будь-яких ушкоджень транспортного засобу позивача та вину відповідача в наявних пошкодженнях. Судом не враховано пояснення відповідача та свідка, що водій ОСОБА_5 виїхав на перехрестя на червоне світло та своїми діями неправильним керуванням спричинив перекид автомобіля. Судом не застосовано положення ч.2 ст.1193 ЦК України, не врахована груба необережність водія ОСОБА_5 для зменшення розміру завданої шкоди. Судом не здійснено усіх заходів для визначення дійсної вартості матеріального збитку позивача, вартості замінених деталей, вузлів які підлягали заміні, тому заявлено клопотання про додатковий огляд транспортного засобу та призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду, як законне та обґрунтоване на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В мотивування відзиву зауважує, що за клопотанням відповідача під час розгляду спавши в суді першої інстанції призначено судову експертизу, яка не проведена з підстав відмови відповідача здійснити її оплату. На вимогу відповідача в судовому засіданні викликаний та допитаний експерт, який надав вичерпні появлення щодо складеного висновку. Під час огляду пошкодженого автомобіля був присутній відповідач, який не заперечував проти встановленого експертом обсягу пошкоджень.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі призначена автотоварознавча експертиза.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався положенням ст.1194 ЦК України та стягнув з винної у ДТП особи ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі, який не покритий виплаченим ПрАТ «СК «Вусо» страховим відшкодуванням та спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується відповідачем та його представником в частині задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як видно з тексту постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року, 07 травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ -110557 СП » реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 .

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року, яка набрала законної сили, встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 6-7).

Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д22/05/16, складеного 27 травня 2016 р., копія якого міститься в матеріалах справи, сума матеріальної шкоди, з врахуванням величини втрати товарної якості, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на дату 17.05.2016 р., складає 437768,90 грн. (а.с.8-47)

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 виплачено ПрАТ «СК «Вусо» страхове відшкодування в сумі 49000 грн. (а.с. 48, 49).

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність матеріалами справи вини відповідача ОСОБА_2 у скоєному ДТП.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги представника відповідача стосовно відсутності вини відповідача ОСОБА_2 в настанні дорожньо-транспортної пригоди, та як наслідок пошкодження транспортного засобу позивача, тому що спростовуються постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року, в якій встановлено вину ОСОБА_2 та склад правопорушення передбаченого ст.124 КУпАп , залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року (а.с. 6-7).

Твердження апелянта стосовно виїзду ОСОБА_5 на перехрестя на червоне світло світлофора, а також невірне керування ним транспортного засобу, що спричинило перекид автомобіля, а також грубу необережність водія, колегія суддів вважають недоведеним належними та допустимий доказами.

Окрім того, дані посилання апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 16 листопада 2018 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року. В мотивувальній частині яких не встановлено, в діях працівника поліції протиправних дій ( бездіяльності) щодо не складання на іншого учасника ДТП ОСОБА_5 адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.(а.с.214-219 том1).

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано експертний висновок про вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті ДТП 437768,90 грн., докази сплати страхового відшкодування в сумі 49000 грн.

За клопотанням представника відповідача ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року призначена автотоварознавча експертиза. Згідно висновку експерта №60/20 від 17 квітня 2020 року вартість деталей, вузлів, агрегатів, які підлягали заміні на автомобілі «Honda CR-V» після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 травня 2016 року складає 839,22 грн. (а.с.58 том 2).

Отже, з огляду на те, що в судовому засіданні колегії суддів представник позивача повідомив, що пошкоджений автомобіль позивачем було реалізовано, повернути пошкоджені деталі, які підлягали замінені а саме: капот, крило передне праве, накладку крила ліве, двері передне ліве та праве, двері задня ліва, накладка дверей передне ліве та праве, дах, не має можливості, колегія суддів дійшла висновку, що їх вартість слід відрахувати з розміру матеріального збитку спричиненого позивачу.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного урахування обставин справи, що в порядку п.п.1,2 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду та зменшення суми стягнутої з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП з 390768, 90 грн. до 389929,68 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Вірка Віктора Вікторовича, задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019 року змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди з 390768, 90 грн. до 389929,68 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 02 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: