КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Журибеда О.М.
Номер провадження № 22-ц/824/3711/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Демчуком Володимиром Григоровичем , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про виправлення помилки в судовому наказі, відповідно до якої вказувала, що 09 лютого 2018 року Святошинським районним судом міста Києва було видано судовий наказ від 21 грудня 2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 19 грудня 2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888,50 грн.

ОСОБА_3 подану заяву обґрунтовувала, тим, що у прохальній частині заяви про видачу судового наказу вона просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Судом виданий судовий наказ, який за своїм змістом у резолютивній частині не відповідає поданій нею заяві, в частині розміру аліментів. Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 просила виправити помилку в абзаці 1 резолютивної частини судового наказу й викласти в наступній редакції: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року виправлено описку у резолютивній частині судового наказу Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року й викладено в такій редакції: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з 19 грудня 2017 року до досягнення ними повноліття».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Демчук В.Г. подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року було скасовано ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року про виправлення описки у резолютивній частині судового наказу Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року та вказано на те, що суду першої інстанції необхідно було з`ясувати чи не змінюється зміст судового наказу при внесенні виправлень за заявою ОСОБА_3 про виправлення помилки у судовому наказі.

Апелянт вважає, що при постановлені ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року судом порушено вимоги статті 173 та 432 ЦПК України, оскільки даною ухвалою не виправлено допущені в судовому наказі помилки, а змінено резолютивну частину наказу в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Також апелянт звертає увагу, що судом не було взято до уваги заяву ОСОБА_3 про залишення без розгляду її заяви про виправлення помилки в судовому наказі, яка була подана до моменту розгляду судом поданої заяви про виправлення помилки.

Виходячи з наведеного, апелянт просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про виправлення помилки у судовому наказі.

03 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_3 - Титикала Р.С. з пропуском строку, встановленого судом й представником ОСОБА_3 не було заявлено відповідного клопотання про поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу. Враховуючи викладене, апеляційний суд з врахуванням положень ст. 126 ЦПК України залишає відзив без розгляду.

При апеляційному розгляді справи представник апелянта ОСОБА_1 , адвокат Демчук В.Г. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні поданої ОСОБА_3 заяви. Вказані заявницею обставини та клопотання свідчать про зміну резолютивної частини виконавчого документа, яким є судовий наказ, який повністю змінює зміст судового рішення, а саме розмір призначених судом аліментів, що не допускається чинним процесуальним законодавством.

Представник ОСОБА_3 , адвокат Титикало Р.С. при апеляційному розгляді заперечив, що доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, і залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи судовий наказ допустив арифметичну помилку, що не відповідає прохальній частині поданої ОСОБА_3 заяві тому правомірно виправив вказану помилку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції задовольняючи подану заяву ОСОБА_3 про виправлення помилки в судовому наказі мотивував своє рішення тим, що оскільки із матеріалів справи вбачається, що було допущено описку в резолютивній частині судового наказу Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року, то вказана заява підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що в грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_1 в них народилося двоє дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, просила видати судовий наказ, яким стягнути із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

21 грудня 2017 року Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 19 грудня 2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888,50 грн., та стягнуто судовий збір на користь держави (а. с. 16).

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

За змістом пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

У своїй заяві про вправлення помилки у виконавчому документі - судовому наказі від 21 грудня 2017 року ОСОБА_3 фактично просить змінити розмір уже визначених судом стягнень з «у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 19 грудня 2017 року до досягнення ними повноліття, що складає 888,50 грн» на « у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку», що не допускається чинним процесуальним законодавством, оскільки призведе до зміни сутті ухваленого рішення.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 20 серпня 2019 року не можна вважати законною та обґрунтованою, судом порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Разом із тим відповідно до положення ст. 432 ЦПК України питання щодо внесення виправлення до виконавчого документа віднесено до компетенції суду, який його видав, тому колегія суддів приходить до висновку про неможливість вирішення поданої ОСОБА_3 заяви по суті.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Демчук Володимир Григорович , задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 24 червня 2020 року.

Головуючий : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв