Справа № 344/6186/20
Провадження № 22-ц/4808/838/20
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Василишин
У Х В А Л А

25 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Василишин Л.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року у справі за заявою комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року в задоволенні заяви КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» відмовлено.

На дане рішення перший заступник прокурора Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга подана безпосередньо до суду без матеріалів цивільної справи.

Скарга не відповідає вимогам ЦПК України з огляду на настуне.

Згідно із частиною першою статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, якою на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини першої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, таким є Закону України «Про прокуратуру».

Згідно частин першої-третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою перший заступник прокурора Івано-Франківської області не зазначив, в чиїх інтересах він звертається, чому особа, в інтересах якої він звертається, не може самостійно звернутися із скаргою з метою захисту належних їй прав та інтересів.

За змістом скарги вбачається, що звернення прокурором здійснено в інтересах некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я», однак в апеляційній скарзі відсутнє передбачене статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтування підстав звернення.

Крім того, апелянтом не надано доказів сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Разом з тим, дана норма передбачає звільнення заявників від сплати судового збору за подання заяви до суду першої інстанції, однак не за подання апеляційної скарги.

Згідно пункту 1.4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання заяви у справах окремого провадження, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Відповідно до пункту 1.6 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подані позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За таких обставин апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 576,50 грн (1051,00 грн * 1,5) за такими реквізитами:

отримувач Івано-Франківська ОТГ 22030101;

код отримувача (ЄДРПО) 37952250;

банк отримувача Казначейство України;

номер рахунку (IBAN) UA0009612;

код класифікації доходів бюджету 22030101;

найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація, 050).

При заповненні платіжного документа потрібно вказати вищевказані реквізити, а також у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;___________________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом _________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Оригінал платіжного документа направити до Івано-Франківського апеляційного суду.

Наведені обставини є перешкодою для відкриття апеляційного провадження у даній справі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2020 року у справі за заявою комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 залишити без руху.

Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків встановити апелянту строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити, що у випадку не усунення в зазначений строк апелянтом недоліків апеляційної скарги, вона буде вважатись неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Василишин