КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/7304/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Діденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Хоменко В.С. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (коштів), -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (коштів).

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, у тому числі, але не обмежуючись цим, на квартиру загальною площею 320,90 кв.м., житловою площею 152,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові кошти, власником яких є ОСОБА_1 у межах суми боргу, а саме на суму 7129630,2 грн. до прийняття рішення у справі.

Посилається на те, що предметом позову у даній справі є стягнення із відповідача грошових коштів, які були перераховані позивачем на її розрахунковий рахунок в АТ «Укрексімбанк», та які вона відмовляється повернути їх власнику.

ОСОБА_1 є також відповідачем у іншій справі за №761/22108/19, яка перебуває у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва та ініційована АТ «Укрексімбанк». Предметом розгляду вказаної справи є стягнення грошових коштів за кредитним договором на загальну суму 599676,61 швейцарських франків, що за вказаним АТ «Укрексімбанк» курсом становить 15 656 834,88 грн.

У разі задоволення позовних вимог у вказаній справі на усе наявне у відповідача майно буде накладено арешт, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а банком здійснюватимуться дії щодо стягнення грошових коштів за рахунок коштів та усього наявного у ОСОБА_1 майна.

Враховуючи, що відомості про наявність у ОСОБА_1 достатніх доходів для задоволення вимог кредиторів по усім пред`явленим до неї претензій відсутні, є обґрунтовані підстави вважати, що на даний час існує нагальна потреба у вжитті заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки в разі його невжиття та подальшого задоволення позову Голосіївським районним судом м. Києва, виконання такого рішення буде істотно ускладнене або унеможливлене.

Звідкритих даних у мережі Інтернет, після передачі спору між сторонами на вирішення до суду, відповідач, з метою подальшого ухилення від виконання рішень суду щодо можливого стягнення з неї грошових коштів вчиняє спроби щодо продажу належної їй квартири, не відповідаючи при цьому на вимоги щодо сплати заборгованості від позивача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру загальною площею 320,90 кв.м., житловою площею 152,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що судом не встановлено, що між сторонами виник спір, обставини виникнення цього спору недоведені, позивач тривалий час перебуває за кордоном, тому питання зустрічного забезпечення не з`ясовано судом, а представником позивача доказів щодо зареєстрованого місця проживання не надано. Зазначає, що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт перебуває в реєстрі іпотек, тому арешт цього майна унеможливить задоволення першочергових вимог за справою №752/16175/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором іпотеки. Суд не дослідив належним чином подані позивачем докази на підтвердження факту, що відповідач прагне реалізувати своє майно, оскільки з наданої роздруківки з сайту Агенції нерухомості не вбачається за можливе ідентифікувати яка саме квартира підлягає реалізації. При постановленні оскаржуваної ухвали суд не з`ясував наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дані про особу відповідача, не враховано порушення прав власності позивача, інтереси інших осіб при застосуванні відповідних заходів.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Представником позивача не конкретизовано заяву в частині накладення арешту на грошові кошти, власником яких є ОСОБА_1 , не вказано суму грошових коштів та рахунки на яких вони зберігаються, тому суд дійшов висновку про накладення арешту на квартиру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майнота (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржникому судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути безпідставно набуте майно (кошти) у загальному розмірі 280 000,00 швейцарських франків, що на момент звернення до суду становить 7 129 630,20 грн. за офіційним курсом НБУ.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить п'ятикімнатна квартира, загальною площею 320,90 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Згідно відомостей з Державного реєстру іпотек вказана квартира знаходиться в іпотеці ВАТ «Державний експортно - імпортний банк України».

Позивач пояснив, що відповідач у вказаній справі ОСОБА_1 є також відповідачем у іншій справі №761/22108/19, яка перебуває у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва та ініційована АТ «Укрексімбанк». Предметом розгляду вказаноїсправи є стягнення грошових коштів за кредитним договором на загальну суму 599 676,61 швейцарських франків, що за вказаним АТ «Укрексімбанк» курсом становить 15 656 834,88 грн.

У разі задоволення позовних вимог у вказаній справі на усе наявне у ОСОБА_1 майно буде накладено арешт, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а банком здійснюватимуться дії щодо стягнення грошових коштів за рахунок коштів та усього наявного у ОСОБА_1 майна.

Оскільки ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення коштів, даних про наявність у ОСОБА_1 достатніх доходів та іншого майна для забезпечення вимог кредиторів по усім пред`явленим до неї претензіям позивач не має, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами існує спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, що арешт на квартиру унеможливить задоволення першочергових вимог за наслідками розгляду справи № 752/16175/19 про стягнення заборгованості за договором іпотеки та перешкоджатиме виконанню позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження скаржника підтверджують факт можливого утруднення виконання рішення суду у даній справі про стягнення коштів.

Доводи апеляційної скарги, що позивач жодним чином не підтвердив факт відсутності у відповідача достатніх доходів для погашення вимог кредиторів, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що відповідачем доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на спростування вказаних тверджень позивача суду не надано.

Твердження скаржника про те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач прагне реалізувати своє майно ще до моменту розгляду справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду та не впливають на законність ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.