Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

розглянувши в місті Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

установив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 17.03.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 032/29-112К, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 90 400,00 доларів США, з кінцевим терміном погашення - до 16.03.2018 року, зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних. Кошти надано на поточні потреби. 17.03.2008 року між сторонами укладено Іпотечний договір № 032.02-04/130, згідно якого в якості забезпечення виконання умов кредитного договору передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцям в рівних долях. 16.07.2009 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 1, згідної якої збільшено процентну ставку до 15,00 % річних. Однак, позичальник порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.08.2016 року становить 3 767 373,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 79 084,00 доларів США, еквівалент 1 986 205,81 грн., заборгованість за процентами - 70 920,08 доларів США, еквівалент 1 781 167,81 грн. У зв`язку з чим просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу у розмірі 3 767 373,62 грн.

До суду представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності, позов підтримав у повному обсязі.

До суду відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи без його присутності за наявними матеріалами у справі.

До суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Даний позов (поданий ПАТ «Укрсоцбанк») зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 22.09.2016 року (надіслано засобами поштового зв`язку 20.09.2016 року.

22.09.2016 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Марцинкевич В.А.).

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2016 року відкрито провадження у справі.

11.10.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Арапіна Н.Є.).

Ухвалою суду від 19.04.2017 року витребувано докази.

06.06.2017 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

03.10.2017 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви про застосування строку позовної давності.

04.10.2017 року позовна заява залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.01.2018 року ухвала суду першої інстанції скасована, справа направлена для продовження розгляду справи.

01.02.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Чех Н.А.).

Ухвалою суду від 03.12.2018 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - ОСОБА_1 .

01.07.2019 року від представника позивача надійшли витребувані документи.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк».

В суді установлено, що 17.03.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 032/29-112 К, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 90 400,00 доларів США, на умовах строковості та оплатності. Строк виконання - до 16.03.2018 року, процентна ставка - 13,50 % річних. Кошти надано на поточні потреби.

17.03.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір, яким іпотекодавці передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Договір засвідчено нотаріусом київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., зареєстровано в реєстрі за № 1019. Договір укладено з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

Згідно п.п. 4.5, 4.6 Іпотечного договору іпотекодержатель за своїм правом звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом продажу предмету іпотеки згідно ст. з8 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки у порядку ст. 6 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-який особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Встановлено, що спірна квартира належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

16.07.2009 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 1, згідної якої збільшено процентну ставку до 15,00 % річних.

Встановлено, що позичальник порушила умови договору, та має заборгованість, яка 16.08.2016 року становить 3 767 373,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 79 084,00 доларів США, еквівалент 1 986 205,81 грн., заборгованість за процентами - 70 920,08 доларів США, еквівалент 1 781 167,81 грн. У зв`язку з чим просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу у розмірі 3 767 373,62 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 .

10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 03.12.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк».

По даній справі відповідачі просили відмовити у задоволенні позову застосувавши строк позовної давності, оскільки остання сплата була здійснена 25.06.2009 року, тоді як позов подано 20.09.2016 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

По даній справі позивач просить суд в рахунок погашення боргу у розмірі 150 004,08 доларів США, еквівалент 3 767 373,62 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позичальник зобов`язання не виконує, має заборгованість.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель, відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Аналізуючи норми законодавства, які визначають права та обов`язки правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, остання оплата коштів відбувалась 25.06.2009 року, строк виконання зобов`язання - 16.03.2018 року. Пред`явивши позов кредитор змінив строк виконання зобов`язання. Оскільки, позовна заява подана до суду 20.09.2016 року, судом застосовується строк позовної давності. Враховуючи вимоги ст.ст. 256, 257, 264, 267 ЦК України сума боргу становить за сумою кредиту - 12 430,00 доларів США, еквівалент 312 117,30 грн., за відсотками - 6 612,86 доларів США, еквівалент 166 048,91 грн.

З матеріалів справи установлено, що предметом іпотеки є квартира, яка не була придбана позичальником за кредитні кошти, а набута шляхом використання права згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Пред`явивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач не ставить питання щодо виселення мешканців з наданням іншого житлового приміщення, що передбачено ст. 109 ЖК України.

Стаття 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент подачі позову) визначає, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Як убачається із матеріалів справи, за умовами кредитного договору, позичальник отримала кредитні кошти, за використання яких зобов`язалась сплачувати відсотки у розмірі 13,50 % річних. Враховуючи дані умови, 17.03.2008 року майнові поручителі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяли на себе зобов`язання відповідати своїм майном перед банком. Однак, 09.10.2008 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 1, умовами якої була збільшена відсоткова ставка з 13,50 % річних до 15,00 % річних. Документів про те, що поручителі були повідомлені про збільшення обсягу відповідальності, до матеріалів справи не надано.

Окрім того, як було установлено з матеріалів справи, остання оплата відбулась 25.06.2009 року. Вимога до поручителів пред`явлена 20.09.2016 року (через більш ніж п`ять років) шляхом подачі позовної заяви.

Вказані обставини свідчать про те, що в силу вимог ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

З огляду на викладене слідує, що правових підстав для задоволення позову не має.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 15.06.2020 року.

Суддя: