КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» про встановлення фактів, визнання протиправною нотаріальної дії, визнання недійсним договору в частині,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким просила:

- Встановити факт того, що на момент укладення договору іпотеки між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ОСОБА_3 , зареєстрованого 25.02.200 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. в реєстрі за № 2042, ОСОБА_2 не надавала жодної нотаріально оформленої згоди ОСОБА_3 на передання в іпотеку квартири АДРЕСА_1 для забезпечення його зобов`язань за кредитним договором від 25.02.2008 року за № 36-2008 у розмірі 338 000 доларів США;

- Встановити факт того, що заява ОСОБА_2 , підпис на якій засвідчено та зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. в реєстрі за № 2044, не є належним чином нотаріально оформленою згодою ОСОБА_2 на передання в іпотеку квартири АДРЕСА_1 для забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 25.02.2008 року за № 36-2008 у розмірі 338 000 доларів США, не містить істотних умов щодо визначення розміру кредитних зобов`язань та інформації про жодний кредитний договір, а нотаріальна дія щодо засвідчення підпису ОСОБА_2 на цій заяві зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. після укладення та нотаріального оформлення договору іпотеки між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» і ОСОБА_3 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. в реєстрі 25.02.2008 року за № 2042;

- Встановити факт того, що при вчиненні нотаріальної дії щодо засвідчення підпису на заяві ОСОБА_2 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевельова В.М. не роз`ясняла ОСОБА_2 умови та розмір кредитних зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 25.02.2008 року за № 38-2008;

- Визначити нечинною та протиправною нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.В. щодо засвідчення підпису на заяві ОСОБА_2 , яку вчинено 25.02.2008 року із внесенням до реєстру за № 2044;

- Визнати недійсним в частині зазначення відомостей про згоду ОСОБА_2 на передання в іпотеку квартири № 40 для забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 25.02.2008 року за № 38-2008 в розмірі 338 000 доларів США, договір іпотеки, укладений між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» і ОСОБА_3 та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. в реєстрі 25.02.2008 року за № 2042.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 2003 року по 2014 рік він та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка була оформлена на ОСОБА_3

25.02.2008 року вони домовилися про те, що він напише ОСОБА_3 заяву про можливість у майбутньому передати квартиру в іпотеку без зазначення в ній жодних істотних умов, оскільки кошти потрібні були для лікування ОСОБА_3 .

При цьому, оскільки вказана заява не оформлювалася на нотаріальному бланку, не встановлювала розміру кредитних зобов`язань, позивач вважав її лише заявою про наміри, так як вона не мала жодної юридичної сили.

Однак, як зазначав позивач у позові, шляхом обману ОСОБА_3 використав вказану заяву та оформив договір іпотеки, в преамбулі якого зазначено про наявність якоїсь невідомої, але нібито нотаріально оформленої згоди про передання квартири в іпотеку за невідомим кредитним договором для забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_3 в розмірі 338 000 доларів США.

У свою чергу, позивач вказував, що його заява не могла бути використана при укладенні договору іпотеки, адже вона була зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій вже після реєстрації договору іпотеки.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 28-33а).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставин, які впливають на дійсність чи недійсність частини Договору іпотеки, а саме: не було встановлено існувала чи не існувала на момент укладення Договору іпотеки нотаріально посвідчена згода позивача на передання в іпотеку квартири та укладення цього договору.

При цьому, зазначає, що оскільки право спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_3 на квартиру виникло ще 24.09.2003 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2011 року по справі № 2-10549/11, висновок суду першої інстанції про належність квартири на момент укладення договору іпотеки виключно ОСОБА_3 та, як наслідок, відсутність підстав для отримання згоди позивача на передання квартири в іпотеку, не відповідає фактичним обставинам справи.

Також, вказує на помилковість висновку суду про те, що встановлення фактів, зазначених у змісті позовних вимог, необхідно йому для визнання недійсним договору іпотеки та нечинною нотаріальної дії (т. 2, а.с. 50-65).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2020 року апеляційну скаргу залишено без руху (т. 2, а.с. 75-77).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.03.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т.2, а.с. 89-91).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.05.2019 року справу призначено до розгляду (т.2, а.с. 96-97).

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи не з'явилися у судове засідання, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Від відповідача приватного нотаріуса Шевельової В.М. надійшли пояснення, в яких він просив у задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити за його відсутністю.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.02.2008 року між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 36-2008.

З метою забезпечення ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором, 25.02.2008 року між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. у реєстрі за № 2042, згідно з яким ОСОБА_4 передав в іпотеку ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» квартиру АДРЕСА_1 .

Як зазначено у п.1.2 іпотечного договору, предмет іпотеки належить на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 24.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Завірюхою С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2992.

Згідно з преамбулою вказаного договору іпотеки ОСОБА_3 при укладенні вказаного договору діє за згодою громадянки ОСОБА_2 , з якою він проживає однією сім`єю.

25.02.2008 року приватним нотаріусом було посвідчено заяву ОСОБА_2 , за якою вона надала згоду ОСОБА_3 , з яким вона проживає однією сім`єю, на передачу в іпотеку ВАТ «Інпромбанк» в забезпечення кредитних зобов`язань, взятих в інтересах сім`ї квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що вона не надавала згоди на укладення договору іпотеки, а підписана нею заява про таку згоду не оформлювалася на нотаріальному бланку, не встановлювала розміру кредитних зобов`язань та була лише її заявою про наміри.

Так, за змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпечення одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою співвласників.

Водночас, як передбачено ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2011 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, вказаним рішенням встановлено, що у період з 1996 року по 2007 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю та 24.09.2003 року придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка оформлена на ОСОБА_3 та належить їм на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Дельта Банк», як правонаступник ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», звернувся з вимогою кредитора на суму 4 206 869,99 грн. на підставі Кредитного договору № 36-2008 від 25.02.2008 року.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.03.2014 року, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/11606/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевельова В.М., про визнання недійсною згоди, визнання недійсним і скасування запису в реєстрі, визнання недійсним договору іпотеки, встановлено, що станом на час передачі спірної квартири в іпотеку право власності на неї було зареєстровано лише за ОСОБА_3 , а тому надання згоди на таке інших осіб не потребувало.

Таким чином, встановивши, що на момент укладення договору іпотеки єдиним власником спірний квартири був ОСОБА_3 , в той час як рішення суду про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя було ухвалено більш ніж через три роки після укладення цього правочину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для отримання згоди ОСОБА_2 на передачу спірної квартири в іпотеку.

Також, слід зазначити, що згідно зі ст.ст. 34, 36 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені статтею 34 цього Закону, зокрема, засвідчує справжність підпису на документах.

Положеннями ст. 78 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус, посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які мають характер угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

Згідно з п.п. 2, 3 Глави І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за № 20/5 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) приватні нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, засвідчують справжність підпису на документах.

У свою чергу, п. 5 Інструкції передбачено, що на спеціальних бланках викладаються примірники:

- правочинів, для яких чинним законодавством установлено обов`язкову нотаріальну форму (крім засновницьких договорів та установчих актів);

- правочинів, для яких чинним законодавством не передбачено обов`язкової нотаріальної форми, але які посвідчуються на бажання сторін;

- договорів про розірвання всіх вищезгаданих правочинів, а також про внесення змін та доповнень до нотаріально посвідчених правочинів;

- свідоцтв про встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, а також фізичної особи, місце перебування якої невідоме;

- свідоцтв про право на спадщину;

- свідоцтв про право власності на частку в спільному майна подружжя;

- свідоцтв про придбання майна з публічних торгів (аукціонів);

- свідоцтв виконавця заповіту;

- свідоцтв про посвідчення фактів (підпункти 16-19 пункту 2 цієї Інструкції);

- свідоцтв про посвідчення та прийняття на зберігання секретних заповітів;

- свідоцтв про прийняття на зберігання документів;

- свідоцтв про передачу заяв фізичних і юридичних осіб іншим фізичним і юридичним особам;

- актів про морські протести та протести векселів;

- дублікатів документів.

Отже, враховуючи те, що вимогами Інструкції не передбачено обов`язкове використання нотаріального бланку для оформлення згоди подружжя на укладення договору іпотеки, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання нечинною та протиправною нотаріальної дії приватного нотаріуса Шевельової В.В. щодо засвідчення підпису на заяві ОСОБА_2 , яку вчинено 25.02.2008 року із внесенням до реєстру за № 2044.

Доводи позивача про те, що заява-згода зареєстрована нотаріусом в реєстрі після реєстрації договору іпотеки не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки, не дивлячись на те, що нотаріусом визнано факт некоректної реєстрації цієї заяви, факт реєстрації заяви після реєстрації договору іпотеки не означає, що ОСОБА_2 не надавала згоди ОСОБА_3 на укладення договору.

Крім того, враховуючи вище встановлені обставини, зокрема як відсутність підстав для обов`язкового отримання згоди ОСОБА_2 на укладення ОСОБА_3 договору іпотеки від 25.02.2008 року, так і необов`язковість використання нотаріального бланку для оформлення згоди одного з подружжя для укладення договору іпотеки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по встановлення фактів, адже встановлення вказаних фактів жодним чином не впливає на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав позивача.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Доводи апелянта стосовно порушення судом нарадчої кімнати при ухваленні оскаржуваного рішення ґрунтуються виключно на припущеннях представника позивача та не підтверджуються жодними доказами та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової Валентини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» про встановлення фактів, визнання протиправною нотаріальної дії, визнання недійсним договору в частині,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 червня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська