ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 645/312/20 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Поповій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадженняв смт Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із нею - його матір`ю ОСОБА_1 .. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23.07.2010 до 16.06.2014 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, мають спільного сина - ОСОБА_3 . З травня 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Після розірвання 16.06.2014 шлюбу син проживає разом із нею, перебуває на її вихованні, що підтверджується актом про фактичне місце проживання сина. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею. Вона має житло, де створені всі умови для проживання, здорового сну, розвитку, виховання та утримання дитини. ОСОБА_3 навчається у школі за адресою в м. Харкові. 17.08.2017 вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , який проживає разом із нею та її сином, приділяє йому увагу, матеріально забезпечує їхню сім`ю. Тому вважає, що проживання сина разом із нею та її чоловіком ОСОБА_4 відповідає інтересам сина.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує (а.с. 64).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив (а.с. 39-44), в якому проти позову заперечив. 12.05.2020 надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що він не чинив ніяких перешкод відповідачу в реєстрації місця проживання сина за місцем реєстрації матері. Проте позивач із невідомих причин бажає вирішення цього питання в судому порядку. У зв`язку із викладеним, не бажаючи чинити перешкоди у вирішенні питань на користь їхньої спільної дитини та враховуючи позицію позивача, він не заперечує проти задоволення позову та визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 . Судовий розгляд справи просить провести за його відсутності через незадовільний стан його здоров`я. Просить звільнити його від сплати судових витрат, оскільки він є інвалідом першої групи.

Від третьої особи - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради заяв та клопотань не надходило .

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб 23.07.2010 (а.с. 19). Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.06.2014 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно із свідоцтвом про народження від 18.11.2010 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

В акті обстеження умов проживання від 07.10.2019 зазначено, що разом із ОСОБА_1 проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Для повноцінного розвитку дитини матір`ю створені всі необхідні умови (а.с. 7).

Відповідно до акту про фактичне проживання подружжя від 20.12.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу з липня 2010 року та до кінця 2013 року мешкали за зареєстрованим місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13). В акті від 14.11.2019 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає за зареєстрованим місцем мешкання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

З довідки медичного центру «Basilashvili Center» від 03.10.2019 вбачається, що з моменту народження ОСОБА_3 обстежується в лікаря ОСОБА_9 .. З питань надання медичної допомоги звертається мати дитини - ОСОБА_1 (а.с.8).

В довідці Харківського приватного навчально-виховного комплексу «ВЕРЕСЕНЬ» від 21.06.2019 № 103 вказано, що ОСОБА_3 дійсно був вихованцем дошкільного підрозділу НВК з вересня 2015 року по серпень 2017 року. З 31.08.2017 ОСОБА_3 навчається в Харківському приватному навчально-виховному комплексі «Вересень» Харківської області. На цей час є учнем 3-А класу. Зі слів матері відомо, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Проте заяви на зарахування до ХПНВК «Вересень» він не писав жодного разу, за весь період перебування ОСОБА_3 у ХПНВК «Вересень» навчальний заклад не відвідував. Шкільними питаннями хлопчика опікуються мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 , які відвідують заклад, спілкуються із класним керівником та вчителями стосовно навчання сина (а.с. 9-10).

Згідно із довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.06.2019 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.08.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб (а.с. 18).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 надано перша група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням (а.с. 47).

Із довідки № 298 від 08.04.2020 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований та фактично проживає в будинку АДРЕСА_2 . Разом із ним зареєстрована та проживає його мати - ОСОБА_10 , 1963 р.н. (а.с.48).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд, враховуючи наявність спору між батьками з приводу місця проживання дитини, якій не виповнилось 14 років, всі передбачені законом обставини, які підтверджені належними доказами і мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, а саме: фактичне місце проживання дитини з матір`ю, наявність необхідних житлових умов для проживання дитини, ставлення матері до дитини, а також те, що позов визнано відповідачем, приходить до висновку про те, що місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного ст. ст. 141, 160, 161 СК України, ст. ст. 15, 29 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 червня 2020 року.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

третя особа: - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, 61002, м. Харків, вул. Чернишевського, буд.55.

Суддя О. О.Квітка