РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) - Кирилюк Н. М.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

третьої соби, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/14092/19 за позовом ОСОБА_5 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), Державного підприємства " Сетам", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недісними, визнання недісним та скасування протоколу проведення електронних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), Державного підприємства " Сетам", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недісними, визнання недісним та скасування протоколу проведення електронних торгів, в якому просив суд визнати недійсними електронні торги, проведені ДП "СЕТАМ" з реалізації нерухомого майна нежитлових приміщень, площею 302,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (лот №341712) та визнати недійсним та скасувати протокол проведених електронних торгів № 404059 від 06.05.2019 року та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна від 13.06.2019 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_5 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу електронних торгів - залишено без руху.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 серпня 2019 року вищевказаний позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду від 19 листопада 2019 року залучено до участі у розгляді цивільної справи № 569/14092/19 за позовом ОСОБА_5 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Державного підприємства "СЕТАМ", ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу про проведення електроних торгів, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_4 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 25 лютого 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила суд задоволити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Представник відповідача Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) - Кирилюк Н. М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково вказала, що оскільки до відділу не надходило жодних листів від сторін виконавчого провадження, щодо узгодження вартості описаного майна, то суб`єктом оціночної діяльності визначено вартість нежитлового приміщення в розмірі 2548200 грн відповідно до висновку про вартість майна. 11.03.2019 року лише сторонам виконавчого провадження на адресу вказану у виконавчому документі було направлено копію висновку про вартість майна, а ОСОБА_5 не направлялося, оскільки він не є стороною виконавчого провадження. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважаючи, що не вбачає підстав для визнання електронних торгів недійсними.

Третя соба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, просила позов задоволити, з підстав, викладених у позові. Вважає, що дії державного виконавця є неправомірними і є підставою недійсності результатів оспорюваних торгів.

Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» Конепуд Д.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_5 , в якому зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити. Посилається на те, що перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не зазначає жодного порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, а обґрунтовує свої вимоги лише діями державного виконавця.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвокат Гречківський Є.Л. надіслав до суду пояснення на позовну заяву ОСОБА_5 , в яких вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають до задоволення з підстав, викладених в поясненнях.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі приходить до такого висновку.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складанні за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, тобто, оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, що є правочином. Тому відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Згідно із зазначеними нормами підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, а тому підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції від 27.10.1999 року № 68/5 з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Судом встановлено, що 06 травня 2019 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги з продажу нежитлового приміщення загальною площею 302, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було предметом іпотеки згідно іпотечного договору №101/06 від 15 лютого 2006 року.

Відповідно до звіту про оцінку нежитлового приміщення (реєстраційний номер звіту 190206/1) загальною площею 302, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а було оцінено в 2 548 200 (два мільйони п`ятсот сорок вісім тисяч двісті) грн.

Переможцем торгів стала ОСОБА_2 , що підтверджується Протоколом № 404059 проведення електронних торгів.

14 червня 2019 року на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Бенецькою Русланою Богданівною було видано свідоцтво та здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 .

Реалізація нежитлового приміщення загальною площею 302, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а з електронних торгів відбулась в рамках виконавчого провадження № 56438500, відкритого Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Згідно з позовною заявою ОСОБА_5 заявляє, що в іпотеку передавалось майно площею 213,5 кв.м., а решта 88,7 кв.м. були добудовані спільно ним та ОСОБА_4 як подружжям пізніше. У зв`язку з цим позивач вважає, що оспорювані торги порушують його право спільної сумісної власності щодо добудови предмету іпотеки.

Проте, суд не може погодитися з таким твердженням позивача, оскільки воно суперечить частині п`ятій статті 5 Закону України "Про іпотеку".

Внаслідок укладення Договору іпотеки № 101/06 від 15.02.2006 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(частина перша статті 525ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За частиною першою статті 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека, тобто застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (перше речення частини першої статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим, акцесорним) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Як зазначено у позовній заяві, без згоди третьої особи як іпотекодержателя предмет іпотеки було змінено збільшено загальну площу нерухомого майна з 213,5 кв.м. до 302,2 кв.м.

При цьому частина п`ята статті 5 Закону України "Про іпотеку" встановлює, що у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні),всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію. З цього слідує, що іпотека за Договором іпотеки № 101/06 від 15.02.2006 року поширюється і на всі добудови та реконструкції предмета іпотеки.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду України від 20.04.2011року у справі № 6-61027св10, постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі № 6-1213цс16 та постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 910/4650/17.

Крім того, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_5 , який вважає дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Кирилюка Н.М. неправомірними, що, на його думку, є підставою недійсності результатів оспорюваних торгів, виходячи з такого.

Щодо протиправності рішень, дій та бездіяльності державного, приватного виконавця як підстави для визнання недійсним прилюдних торгів, то суд зауважує, що порядок реалізації арештованого майна регулюється, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" і Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерствіюстиції України30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі "Порядок реалізації"), чинним на час проведення оспорюваних прилюдних торгів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання прилюдних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації та інших норм законодавства при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати прилюдних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати прилюдних торгів.

Разом з тим, оскільки зі змісту частини першої статті 215 ЦК України слідує, що підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, а позивач такі дії не оскаржував, у зв`язку із чим його доводи щодо порушень, допущених посадовими особами державної виконавчої служби до початку торгів не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Позивач стверджує, що державний виконавець Рівненського МВ ДВСГТУЮ у Рівненській області Кирилюк Н.М. був зобов`язаний надіслати документи щодо виконавчого провадження № 56437815 позивачу як солідарному боржнику у справі № 569/19213/14.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо рішення ухвалено проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Разом з тим за одним рішенням суду може бути видано кілька виконавчих листів щодо декількох відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З цього моменту особа набуває процесуального статусу боржника у виконавчому провадженні і має права, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на зазначене,виконавчий документ видається, а виконавче провадження відкривається щодо однієї особи навіть у випадку існування солідарного обов`язку декількох боржників.

При цьому Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено такого учасника виконавчого провадження як "солідарний боржник", а цей Закон не зобов`язує орган виконання рішень направляти документи виконавчого провадження всім заінтересованим особам, а лише боржнику та стягувачу.

Оскільки у виконавчому провадженні № 56437815 боржником є ОСОБА_4 , то твердження позивача про право отримувати документи у цьому виконавчому провадженні є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

Щодо оскарження дій виконавця щодо оцінки іпотечного майна, то суд вказав на таке.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних, приватних виконавців.

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Дана позиція відображена у постанові Великої палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 821/197/18/4440/16.

Як вже було зазначено, законодавством передбачений спеціальний порядок оскарження дій виконавців, в тому числі щодо оцінки нерухомого майна.

З обставин справи вбачається, що результати оцінки іпотечного майна не були скасовані у встановленому законом порядку.

Понад це, позивач не надав жодного доказу на підтвердження невідповідності оціночної вартості іпотечного майна його дійсній вартості (з врахуванням виставлення на прилюдні торги) на момент проведення оспорюваних прилюдних торгів.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання ОСОБА_5 на "заниження" ціни іпотечного майна є припущенням.

Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження № 56437815, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання та не припинається, якщо основне зобов`язання, забезпечене іпотекою, є невиконаним. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно; стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання. Крім того, незважаючи на існуючі рішення судів, заборгованість за кредитними договорами не погашена, що у свою чергу надає банку право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Дана позиція також відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2020 року у справі № 921/107/15-г/16.

Отже, наявність судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження своїх вимог про визнання електронних торгів недійсними, внаслідок порушення правил проведення електронних торгів та про наявність підстав для визнання результатів електронних торгів недійсними.

Позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Суд вважає, що стороною позивача не надано належних доказів про те, що обставини, на які він посилається у позовній заяві, вплинули на результати торгів, чим порушено його права.

За таких обставин, електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулися з дотриманням процедури їх проведення, а факти порушення прав і законні інтереси особи, яка оспорювала ці торги та яка є боржником у зобов`язанні, не знайшли свого підтвердження належними доказами.

З огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), Державного підприємства " Сетам", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недісними, визнання недісним та скасування протоколу проведення електронних торгів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Львів), 33028, м.Рівне, вул. Замкова, 22-А,

Відповідач Державне підприємство "Сетам", 01001 м.Київ, вул. Стрілецька, 4-6,

Відповідач - Лішенюк Ліна Ніканорівна, 33018 м.Рівне АДРЕСА_3 вул. Молодіжна, АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо премету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"- 04655, м.Київ. вул. Вікентія Хвойки, 21

Третя особа. яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - ОСОБА_4 , АДРЕСА_2

Повний текст рішення виготовлено 25 червня 2020 року.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина